Pardon.
Promiňte.
Omlouvám se!
Pardon.
Zdravím. Kde jsou záchody?
Ty jsou jen pro zákazníky.
Dobře, tak si něco koupím.
Platí se tamhle.
Nemohla bych jít nejdřív tam? Potřebuju čurat.
Mám velké cappuccino pro Skylera.
Díky.
Taky...
Je mi známo,
že provozovny, které podávají jídlo a pití, musí být otevřeny pro veřejnost,
bez ohledu na jejich kupní sílu.
Hele, je to nařízení.
Nařízení provozovny nemůže stát nad zákonem státu.
Prosím, já fakt musím.
Karamelové latte pro Mirandu?
Zlato?
Už jsem na řadě. Jako obvykle?
Manželka si dává dvojité espresso.
Ale poslední dobou špatně spíš, viď?
Možná by sis měla dát jednoduché.
Včera jsi zase svítila do půlnoci.
Viď?
Tak možná si dám mátový čaj se dvěma cukry.
Díky, manželi.
A chleba. Večer bude grilovaný sýr.
Prokázala svou kupní sílu, tak nám dáte klíč od toalet?
Děkuju.
- To bylo moc milé. - Rádo se stalo.
Víte toho spoustu o záchodovém zákoně.
To byla krátká kapitolka.
Děkuju.
Budu na vás čekat s čajem.
Nemůžu opustit manželku.
Dobře.
To je skvělé.
Počkáte...
...tam na mě?
Halle, potkala jsem jednoho muže.
Nevím, něco se stalo.
Já vím, že jsem dlouho sama, ale teď jsem si jistá.
Koupil mi čaj.
A možná mi ukradne kabát, ale co mám dělat?
Já nevím!
Měla bych potkávat lidi a něco podnikat...
Halle, zavolám ti.
Sakra.
Všechno v pořádku?
Jasně. Jasně že jsem v pořádku.
Akorát se mi asi šest hodin chtělo čurat
a nastoupila jsem na novou stáž
a nechtěla jsem se nikoho ptát, kde jsou záchody,
protože jsem nechtěla, aby mě viděli jako slabocha, ale jako ranařku.
Co to říkám?
Dobře.
Vlastně není slabost zeptat se, kde jsou záchody.
Dělá to každý člověk. Je to úplně normální.
Jo.
Dobrý.
Mátový čaj. Dva cukry.
Děkuju.
A díky, že jste mi neukradl kabát.
Mějte se.
Díky.
Hej...
- Já... - Chcete mě pozvat na rande?
Jo.
Chci.
Ben.
Bea.
Takže kdyby nás napadli obří pavouci, tak nás neochráníš.
Ne. Bylo by po tobě.
Co? Ty bys mě nechal umřít?
Nenechal bych tě umřít. Ale já přežiju.
Promiň. Máš pravdu...
- Dělala jsem gymnastiku. - Gymnastka?
Jo, asi pět let.
Na kladině jsem byla šestá.
- Šestá. - Jo.
- Mám stuhu. - Jsem ohromen.
Stuhu dostane každý.
Musí to trochu vychladnout...
- Vidělas, že jsem to teď vyndal z pánve. - Sakra! Je to horký!
Jestli chceš být právnička, musíš chápat, co je nedbalost
a McDonald's versus ženské habeas corpus...
Žádný z těch termínů jsi nepoužil správně.
Jak to víš? Ještě nejsi právnička.
Zatím není pozdě vybrat si ušlechtilejší profesi.
Jako ty?
Máš pravdu. Drž se mě. Jednou budu právníka potřebovat.
Ani nevím, jestli chci být právnička.
Fakt jsem to řekla nahlas?
Promiň, můj život je zrovna teď v troskách.
Třeba jsi právě na křižovatce.
Potkala jsi mě.
Nebo skončím nacpaná do kufru.
Koukni se kolem sebe.
Je to tu jako v každém dokumentu o sériových vrazích.
Na co je ten obří klíč?
Dobře, kufr ne. Stačí příruční zavazadlo, protože jsi mrňavá.
A to mi dala máma.
Říkala, že nic není tak rozbité, aby se to nedalo opravit.
Promiň, fakt nevím, proč zrovna teď mluvím o své mámě.
Dobře, tak mi vysvětli tohle.
To je dlouhý příběh.
Všichni přežili.
Super.
Sakra, Halle. Já nevím. Ten chlap je prostě úžasnej.
Dělej, Benny. No tak, brouku. Přijdeme pozdě.
Čau, Pete.
To ne. Ty jsi vařil?
Ta holka, cos mě kvůli ní zazdil, tu přespala?
Pozval mě na rande a já jeho tak trochu taky.
Chodili jsme po městě a tak dlouho si povídali, až jsme usnuli.
Nevím. Odešla jsem, než se probudil.
Já nevím proč.
Proč vlastně?
Co to sakra dělám?
Jo, jasně. Pusu. Promiň, že jsem tě vzbudila.
Tohle jsem nikdy neudělala.
Pa.
Máš sýr a chleba. Na nic jsi nezapomněl.
A co s tímhle?
K čemu máš ten obří klíč?
Povídals jí o svojí mámě?
O mámě nikomu neříkáš.
Krucipes, ty ses zamiloval!
Bylo na čase.
Chlapec se nám zamiloval!
Kecy. Prostě jsem ji nedokázal rychle vypakovat.
Ta holka je troska.
Nicka.
SVÍZELNÉ ZÁŠTI, LÁSKOU SVÍZELNĚJŠÍ
O ŠEST MĚSÍCŮ POZDĚJI
Pete! Ahoj!
- Claudie! - Halle!
Ahoj.
Benny.
Máš se, krásko?
Bene, to je Halle, moje nová přítelkyně.
Tak si teď říkáme?
Jo. Je to tak v pohodě?
Jo, nemám ráda škatulkování, ale tohle se mi líbí.
Mám tvoji kamarádku moc ráda, tak jestli mi chce dát nálepku,
může mi ji přišít, kam chce.
Bylo to vážně divný, já na sado-maso teda nejsem.
Leda že by tě to bavilo, což by bylo fajn.
Taky tě má moc ráda.
A to je u ní novinka.
Kdopak to promluvil?
Tak jak to dneska jde?
Jo, v pohodě, fešáku.
Beo!
Máte rády knedlíčky? Měli jsme super knedlíčky.
Pete, to je moje sestra.
- To je Pete. Claudiin bratr. - Těší mě.
A Ben.
Bene!
To je Ben. Vyrostli jsme spolu.
Ahoj.
Jo...
Vy dva se znáte?
Jo, setkali jsme se.
Letmo.
To je pane náhoda.
Zajdu si pro pití.
Dveře jsou tamhle, jestli se chceš vytratit.
Jak máš ve zvyku.
Jsem přece troska.
Co takhle...
Obrátit list.
Už jsi právnička?
Proč? Potřebuješ obhájce?
Ne, ale zajímalo by mě, jak jsi zvládla lekce etiky a neudělování kaucí.
To bude ten pitomec, co ho Bea potkala po rozchodu s Jonathanem.
To není možný.
Takže Bea je ta holka z kavárny, co ho vyghostovala?
Připadala mi povědomá, ale já si nepamatuju obličeje, jen duše.
Aspoň si uvědomila, že Jonathan byl terno.
Jsem zasnoubená.
Tak to ti přeju. Z jakého obchodu budete mít dary? Koupil bych ti koště.
Pošlu ti pozvánku. Pořád máš adresu U parchanta 28?
Pamatuješ si to? Tak to pro tebe něco znamenalo.
Byl to pro mě odraz od dna. Noc strávená s pičusem.
Fakt řekla, že je pičus?
- Myslíš, že se porvou? - Nebo si to rozdají.
Je to na hraně.
Kvůli nim nedělejme scény.
Je to tvoje sestra, takže na ten vztah moc nesázím.
A ona tvoje kamarádka, tak nechápu, proč jsou spolu.
Jdu si dát sklenku a připít na to, že už tě nikdy neuvidím.
Na to si připiju, kámo.
S TEBOU NIKDY
Než je prohlásím za novomanžele,
jestli někdo zná okolnosti, které by bránily spojit tyto krásné lidi
ve svátosti manželské, ať promluví teď, nebo mlčí navěky.
- Já mám námitku. - Leo...
- Nedělej to. - Musím, Innie. Není to správné.
Nemůžu tomuhle svazku požehnat
bez jejich přátel a rodiny, kteří se k oslavám připojí...
V Austrálii!
Budeme se brát v Sydney!
JSTE ZVÁNI! 22. PROSINCE
(BUDE TAM LÉTO)
Vítejte na palubě. 2K, vepředu.
Děkuju, Charlotte.
51E.
- Jak je ten let dlouhý? - 16 hodin.
51F.
Děkuju.
73F, až vzadu.
Děkuju.
Ahoj.
Letíš na svatbu?
Své sestry? Jo, letím.
Není to šílený, že jsme v jednom letadle?
Do Sydney to asi nelítá tisíckrát denně.
Pár letů denně je.
Qantas, American, Qantas přes Dubaj, sdílené lety.
Šťastná náhoda.
Myslím, že tak to nemyslíš.
Kde máš snoubence? On?
Zdravím, jsem Ben. Zaskočil jsem za vás, když jste nemohl.
Co?
Bože, zapomněl jsem.
Claud říkal, žes ho nechala.
Utekla jsi od oltáře?
Páni, jsi jako malej.
Je to hodně dlouhý let. Chceš něco vepředu?
Horké sušenky? Masku na oči? Pyžamo? Posledních 10 let života?
Ne, díky.
Stačí mi kreatin a komplexy z malýho péra.
U mě nic malého nehledej.
Co to sakra je?
- Užij si let. - Omlouvám se.
Tak zatím.
Proč máme tak často pocit, že jsme ve slepé uličce?
Jak to, že dokonce i velmi úspěšní
mají nezřídka pocit, že jim něco v životě chybí?
Proč tolik lidí stráví celé roky
toužebným přemýšlením o rozhodnutích, která měli udělat?
Jediná odpověď na tuto otázku:
Spousta z nás vede život, který není v souladu
s našimi nejhlubšími hodnotami a preferencemi.
TOALETA OBSAZENO
Díky, že jste dnes poslouchali Skrytou mysl.
„Jak nás psychologie může naučit žít co nejautentičtěji.“
Cože?
Hej, Benny!
Bešuge!
- Pete! - Bene, vypadáš skvěle.
- Díky, žes mě vyzvedl. - Nejen tebe, kamaráde.
- Tady máme Beu! - Pete!
Naše sestry se berou. Není to nádhera?
- Já vím, hrozně se těším. - Tak pojedeme?
Děkuju.
Doufám, že si všichni užijete krásnou dovolenou.
Moc si užijte podzimní festival.
Jste připravení na Austrálii?
Počkejte, až uvidíte, kde bydlíme. Je to naprosto úžasný.
Všichni bydlíme na jednom místě?
Jo. V domě mého otčíma.
Záleží jim na tom, aby byli svatebčani spolu.
Tuhle informaci bych byla ocenila dřív.
Myslí si, že se nesnášíte, tak nechtěli dráždit hada.
Jsme tady!
Jdeme!
To není zlý, ne?
- Vždyť tenis nehraješ. - Ale raketu udržím.
Ahoj!
Seznamte se s Klonopinem.
To je Klonopin.
Válej sudy. Otoč se!
Je to jediný cvičený člen rodiny.
Uvidíme se za chvilku.
Máš pravdu, tohle je šílený.
Já vím.
Je čas vyrazit na pláž.
Už jste se udobřili?
- V pohodě. - Bude to fajn, když se bude držet dál.
Na to nepotřebuju pozvánku.
Myslím, že jo. Nějak se na mě furt lepíš.
Ze stejnýho důvodu u autonehody brzdím.
Hele, zakopejte válečnou sekeru, všechno v pohodě.
Dva dospělí se budou chovat jako dospělí.
Máme tady ale malinký problém.
Máte společný pokoj.
Je tam jen jedna postel, ale dali jsme doprostřed závěs...
Dělá si legraci.
- Fakt, Halle? - Jsi vtipná.
Nemůžu se dočkat.
Počkej na mě!
Halle je blázínek.
Hodí se k tobě. Potřebuješ bezprostřednost.
Hele, tenhle víkend bude dokonalý.
To doufám.
Probrala jsem všechny možnosti a scénáře
a prostě jen chci tuhle nádhernou svatbu,
protože tu holku miluju a hrozně si ji chci vzít.
- Chápeš? - Jsi strašně romantická.
Nenaštvi se, ale je tu Margaret.
Proč bych měl být naštvaný?
Vždyť tu žije. Čekal jsem, že ji uvidím.
Margaret! Podívej, kdo je tady!
Tady ji máme.
Na 100 %.
Je čas strhnout tu náplast.
- Bene! - Ahoj, krásko.
Doufala jsem, že přijedeš.
Chtěla jsem ti poslat zprávu, ale nevěděla jsem, jak bys reagoval.
Děláš si legraci?
Zůstanu tady.
Navždycky!
Co máma a táta?
V pohodě. Máma si teď myslí, že je Australanka
a táta nevypichuje každou drobnost, co je tady jiná.
A taky mají trochu strach, jak tohle vezmeš.
Jak to myslíš?
No, všichni si mysleli, že ty se budeš vdávat první.
To ty jsi vždycky bájila o svatbě.
Dělala sis svatební šaty z toaleťáku,
zatímco já jsem si hrála na mumii.
Nech toho. To už je dávno pryč.
Teď jsem svobodná. Už nemám tenhle cíl.
I tak ale podporuju tvůj pomýlený pocit, že spřízněná duše existuje.
To je milý. Tohle bude tvůj přípitek?
Vy s Claudií jste výjimka. A strašně vám to přeju. Vážně.
Fajn.
Co se to tam děje?
To je Claudiina sestřenice. Před pár lety byla ve Státech.
Chvilku spolu chodili.
Rozešla se s ním, zlomila mu srdce.
Kecy. Ten chlap nemá srdce.
Připadá mi to jako věčnost. Byli jsme děti.
Jsem fakt rád, že jsi tady. Můžeme to teď zkusit...
...už ne jako děti.
To by bylo skvělý.
Beau!
Tohle je můj kamarád.
- Bene, to je můj partner Beau. - Čau, kámo.
Jako partner na tenis?
Spíš po tom.
A jak se vy dva vlastně znáte?
To už je fakt docela dávno.
Jo? No super.
O víkendu má bejt vedřinec. Se koukej dovalit.
Bude to skvělý.
Jako fakt.
- Skvělej týpek. - Jo.
UPRAVIT PROFIL
STUDENTKA PRÁV NA BOSTONSKÉ UNIVERZITĚ
PRÁVNICKÁ FAKULTA BOSTONSKÉ UNIVERZITY
POTVRZENÍ O UKONČENÍ STUDIA
Zlato!
- Beatrice! - Tati!
Tak jsi to zvládla! Ahoj, holčičko.
- Kočičko, panebože! - Ahoj, mami.
Jak se má naše budoucí právnička?
- Skvěle. - Skvěle.
Jaká byla cesta?
Kouzelná. Australani jsou úžasní.
A, pardon, fešáci.
Ale co mají za problém se zástrčkami?
Je to vlastně skoro Amerika.
Mluví anglicky. Jedí normální jídlo.
Mají komplikovaný vztah ke své minulosti.
Jak se máš, holčičko?
Jsi v pohodě?
Jo, mám se skvěle. Moje starší sestra se vdává.
Mohlas to být ty.
Pořád to můžeš být ty. Jednou.
Ozval se ti Jonathan? Nezavolal ti?
No, a je to tady.
Prostě nás mrzí, že už nepatří do rodiny.
Byl u nás doma každý večer snad od svých jedenácti.
Roztomilé.
Byl skoro jako rodina a jednou měl do rodiny patřit.
Už po vás nebudu nikdy nic chtít, když mi tenhle víkend dáte svátek.
Chceme jen, aby obě naše dcery byly šťastné.
Já jsem úplně šťastná. Ale ne když děláte tohle.
Postrkujeme tě správným směrem?
Je to tak skvělý chlap.
Přemýšlej o tom.
Beo! Večeře bude v půl osmé.
Jo.
Bene, večeře je hotová.
Jo, hned jsem tam.
Hej!
- Ben je tady. - Konečně jste tu.
Broučku. Lidi...
- Tati, proslov. - Jo. Jasně.
Bude to krátké, protože máte za sebou dlouhou cestu
a my si toho s Carol moc vážíme.
Co jsme se vrátili ze Států, hrozně nám chybí děti.
A taky vy, naše velká rodinko.
Takže jsme štěstím bez sebe, že máme takhle plný dům
až do nedělní svatby.
Oslavíme Halle a Claudii,
které se vydávají na tuhle šílenou cestu zvanou život.
A taky samozřejmě Innie a Lea, naši novou rodinu.
Jsme vám hrozně vděční nejen za tuhle úžasnou pohostinnost,
ale taky že jste přivedli na svět nádhernou dceru.
A jak se říká u nás:
Abbondanza!
- Na zdraví! - Na zdraví!
Teď, zlato.
Co tě baví?
Přemýšlela jsi o přestupkovém právu?
Protože teď jsou v kurzu hromadné žaloby.
Co říká Jonathan? Zná tě nejlíp. Co ti radí?
- Mami... - Dobře.
Už si ani nevzpomínám, proč jsme tě dali do kufru.
Nedali jsme ji do kufru. Schovala se tam.
Jo, chtěla jsem s vámi jít na Cinderellu.
- My jsme jeli na Coachellu. - To teď vím, ale bylo mi devět.
Tak jo.
Šalvěj čistí od negativní energie.
Tak se prostě uklidněme.
Nedívám se na nikoho konkrétního.
Ale dívám se na tebe, Beo.
A na tebe, Bene.
Korunní čakra.
Pustíme se do kobry.
Čisti.
- Očisti tu potvoru. - Fajn.
- Teď. - Běž!
- „Znamení doby to je.“ - Mám to!
Dobře, čtyři slova.
První slovo. Podstatné jméno. Z?
Zášť. Nenávist. Lhář.
- Pět slov. - Ne, jenom sklapni.
Bible!
Žena, která používá svou sexualitu, aby využila jiné lidi.
Mami? Soustřeď se. Tady.
To je bělošská hra. Tolik času věnujete tomu, abyste se podváděli.
Máte tolik času. Řekněte slovo!
Sen noci svatojánské.
Dej si pohov, kámoši.
- Ahoj. - Ahoj.
Tak jo, dobře.
- Ty? - Pičus.
Stará Catwoman.
Tvoje ego.
Mnoho povyku pro nic.
Poslední samuraj.
- Co je to? - Počkat. Žádné rekvizity.
- No a? Nikdo se nedívá. - Podvádíš. Překvápko.
Říká ta, co zahnula snoubenci.
Dávali jsme si pauzu.
Buď se s někým rozejdeš, nebo je to zahýbání.
Tak nebo tak, někdo někomu lže.
Teda já jsem se ti dostala pod kůži.
- Co je to? - Souboj. Bitka.
Co držím v ruce?
- Ohňostroj! - „Ohňostroj“ od Katy Perry.
- To není fér. - Ty nejsi fér.
- Dej mi to. - Co to děláš? Nech toho.
Co to děláš? Přestaň!
Panebože.
- Panebože! - Sakra! Co to...
Halle!
Pozor!
- Tati! - Rogere!
To zvládnu.
To je šílený.
Pardon!
Oni nám tu svatbu zničí.
Důležitý je jen to, že jsme spolu.
To je fakt.
Zlato, miluju tě nejvíc na světě,
ale ti dva magoři nám zkazí náš víkend.
A naše vzpomínky, které budeme mít pěkně dlouho,
se řítí rovnou ze srázu.
Bude to v pohodě. Jen tam budeme stát a přísahat si lásku.
Vypadá to, že jejich zášť se projevila, když spolu strávili noc.
- Mám pravdu? - To se stává, brouku.
Zmačkáme naše city do kuličky a mrskneme je někam daleko,
abychom si mohli trochu užít.
Takže řešení je snadné.
Vrátíme je do té noci, kdy se zamilovali.
Jako že je oblbneme, aby se do sebe zamilovali?
O lásce nikdo nemluví, zlato.
Prostě potřebujeme, aby si to rozdali.
TEĎ POŘÁDNOU NÁVNADU, A RYBA ZABERE
Jo! Dobrý!
To bylo dobrý. Dobrý úder.
Běž. Ty běž.
- Ty běž. - Ne, ty.
Očividně se jí Ben líbí.
Komu, otče?
Halleině staropanenské sestře. Té vnadné se smutnýma očima.
To nemůžeš říct, sakra.
Jo... To bylo neomalené.
Omlouvám se všem, kdo to slyšeli.
Což jsi byl jen ty, Pete. Jenom tys to slyšel.
- Omlouvám se. - Přijímám tvou omluvu a jdeme dál.
Víš, že Bea je do Bena zamilovaná od chvíle, kdy se potkali?
Tak proč mu to neřekla?
Když jsem byl mladý a nějaká se mi líbila,
připlížil jsem se k ní, ustřihl jí pramínek vlasů
a plácl jsem ji přes zadek!
- Cože? - Já nevím, tohle neumím. Promiň.
Bea se mu to bála říct.
Mluvil jsem s ní a říkala, že ji mrzí, že to ráno odešla.
- Povídej, synku. - Proč já?
Protože ti to jde. Ty to zvládneš.
Proč ten klobouk? Nikdo mě nevidí. Je to jako rozhlasová hra.
Bea chce, aby věděl, že se jí líbí. Aby se přestal tak hlídat.
Amor někdy použije šíp a jindy zase past.
- To bylo dobré. To se mi líbí. - To mě teď napadlo.
Takže k ní prostě musí přijít, shodit spodky a říct: „Pojď k taťkovi.“
Co to děláš?
Já jsem jiná generace.
Tvoje generace je na prd, zničili jste celý svět.
A za to se stydím.
Ale o co jde? Bee se Ben líbí.
Ben se cítí strašně, že ji nazval troskou.
Prý za to může jeho křehké mužské ego.
Tak proč se s ní hádá?
Protože se mu líbí.
A já vím, že Bee se líbí Ben.
Ale brání se tomu, protože v hlavě má, že už nebude milovat.
Počkat! Já nemluvím o lásce, zlato. Já mám na mysli péro.
To je Ben!
Ahoj.
Ty...
Panebože, tys to slyšel.
Co?
Zaslechl jsi Halle a Claudii říkat, jak moc se mi líbíš?
- Ne. - Fakt?
Byli to Pete a Roger.
Super. Takže je to týmová práce.
Snaží se nás dát dohromady.
- To snad ne. - Ale jo.
Možná jen chtějí, abychom se přestali chovat jako magoři a nezkazili den D.
Počkej, magoři?
To ty jsi zničil obývák.
Můžete mi s něčím pomoct?
Nerada o to prosím, ale pomohlo by mi to.
- Jasně. - Jo.
Roger nechal sluneční brýle na plachetnici.
Kdyby neměl hlavu přišroubovanou ke krku, někam se zakutálí.
Mohli byste tam pro ně doplavat?
Je to ta vpravo.
- Oba? - Je to práce pro dva lidi?
Mně to tak nepřijde.
Oba.
Jo.
Takže v tom jedou všichni.
Já vím.
- Cítím se hloupě. - Já taky.
Nechci Halle a Claudii naštvat.
Rozhodně ne.
- Ty neumíš plavat? - Jsem skvělý plavec.
Tak proč tak funíš?
Jsem v pohodě. Jak je to ještě daleko?
Máš zavřené oči?
Všechno je černé.
Proč jsi tak z formy? Jinak jsi namakanej.
Nejsem z formy. Dokážu zvednout 130 kilo.
Akorát nedělám kardio.
Proboha, ty jsi teda slečinka.
Nejsem slečinka.
Promiň.
Uvidíme se u lodi.
Počkej.
Počkej, počkej!
Mohl jsem to udělat sám, ale...
Díky.
Do prdele.
Broučku, podívej, kdo je tady!
- Oni to fakt udělali! - Kdo je to?
Jonathan, můj ex.
- Ahoj, Beo! - Co tady dělá?
Moji starostliví rodiče nás chtějí dát už čtyři měsíce dohromady.
Nechali ho přeletět půl zeměkoule na svatbu tvé sestry?
Tomu říkám mise. Jsou ve hře.
To jsou moji rodiče. Myslí, že si ničím život.
Zlato, odvezeme ho, aby se mohl ubytovat.
Tak zatím!
Možná bychom to měli udělat. Řekneme všem, že jsme spolu.
- Co? - Vyřešilo by to můj problém.
A tvůj taky.
Já problém nemám.
Zjevně jedeš po Margaret.
- To teda ne. - Ale jo.
Viděla jsem, jak jsi na ni včera koukal. A zlomila ti srdce.
Když tě uvidí se mnou, bude chtít, co mít nemůže.
A pak - sbohem, krokodýle Jacku.
Sakra, ten je rychlej.
Žárlivost na ni nezabere. Nejsme v sedmé třídě.
Věř mi, když přijde na tohle, jsme v sedmé třídě.
Už teď se všichni můžou přetrhnout, jak nás dát dohromady.
Tak to udělejme.
My dva nedokážeme nikoho přesvědčit, že se máme rádi.
- Máš pravdu. - Jo.
Pořád myslím na tu naši společnou noc.
Nech toho.
Ne, vážně.
Mohla by to být legrace.
Jsme na svatbě milion kilometrů od domova.
Kdo ví, co se pod rouškou té maškarády může stát?
A ten večer u tebe...
Je jedno, jak to skončilo.
I tak to bylo úžasný.
Bylo to přesvědčivý?
Tak jo. Jdeme do toho.
Můžeš počkat?
Počkej!
Beo, počkej!
ŠARVÁTKA OSTROVTIPU
Jestli chcete jít na výlet, vyrážíme okamžitě.
Už teď máme zpoždění.
Už jdeme.
Zlato, ty hory jsou tam miliony let. Pár minut je nezabije.
Zlato, vím, že se mě snažíš uklidnit a za to tě miluju. Díky.
Ale snažím se udržet ten pytel blech a ten tvůj klídeček mi nepomáhá.
Nervozita.
Pamatuješ na naši svatbu?
Jenomže ty jsi byla nejkrásnější nevěsta na zemi.
Správná odpověď.
Už jdeme...
Platíš mi colu!
Přestaň.
- Máš něco na zubech. - Sundáš mi to?
Udělám to.
Funguje to.
- Tady to je. - Kde? Sundej mi to.
Kousek papíru.
- Zlato. - Sundej to.
Tady je.
Ahoj.
- Jonathane. - Rád tě vidím.
Nevěděla jsem, že přijedeš.
Takže ti to rodiče neřekli.
První, na co jsem se zeptal, když mě pozvali, bylo:
„Ví to Bea? Protože jinak by to bylo fakt divný.“
A teď je to divný.
- Ne, v pohodě. - Ne. Ne.
Vždyť jsi jako rodina. Bylo by divný, kdybys tu nebyl.
- Jsem ráda, že tu jsi. - Mám hroznou radost.
- Gratuluju. - Díky.
Že jo.
- Ráda tě vidím. - To já tebe taky.
Jdeme na výlet.
Kdo chce jít s námi, tak se pohněte.
Jdeme!
Bene? To je Jonathan.
Jo, já jsem Ben.
Jo. Jste kamarád Peta a Claudie, že?
Jo.
A taky Bein.
Mimo jiné.
Jo. Moc mě těší.
Na to všechno budete mít spoustu času v autě.
Pojďte. Jdeme.
Jo.
- Musíme vymyslet nějaký plán. - Jo, moc ti to nejde.
Cože?
Jdeme na to!
Zlato, promiň.
Vím, že jsme ti to měli říct, ale museli jsme ho pozvat.
To je v pořádku. Jsem ráda, že tu je. Mám ho ráda a Halle ho má ráda.
- Jo? - Jo.
Skvělé. Strávíte nějaký čas spolu mimo běžný život
a uvidíte, jestli to nezajiskří, nenavážete na staré časy.
Mami, ne.
Zapomněla jsem vám to říct, ale teď chodím s Benem.
S ním?
Ben vypadá jako Ken.
Chceš jít taky?
Myslím, že zůstanu tady, musím vynadat tvým rodičům.
Užijte si to.
Budeme dělat, že jsem se dali dohromady a tajili to?
Už vím.
Potkali jsme se v Chipotle a dali si spolu burrito.
Co? Ne.
Nemůže to být tak těžký.
Nevíš, jak je to těžký. Naši tomu nevěří.
Řeklas jim to před pěti vteřinami.
Vědí, že bych nechodila s někým jako ty.
Měla jsi jen jednoho chlapa.
Jonathan je lepší chlap než ty.
A proč že ses s ním rozešla? Zdá se, že podle tebe je to ideál.
Vůbec nevíš, kdo je můj ideál. A nikdy se to nedozvíš.
Musíme to vymyslet.
Dobře.
Budeme se před každým líbat.
Půlka lidí si myslí, že nás dali dohromady.
To je moc. Musí to vypadat skutečně,
ne jako nějaký parchantský povyraženíčko.
Říkáš, že jsem parchant.
Ale já to zvládnu.
Musíme být něžní.
Vím, že tobě je to cizí.
Dokážu být něžný.
Uvidíš, jsem něžnost sama.
Fakt tvoji rodiče pozvali Jonathana?
- Nevím, kam ho posadíme. - A co Bea?
Je v pohodě. Sedí u stolu s námi.
Myslím, jak se cítí, vzpamatovává se z rozchodu.
Nevím, jak to má se školou. Vůbec spolu nemluvíme.
Posadíme ho k příbuzným.
Claudie!
Tak jo.
Sakra.
Koukněte na to.
Pěkný.
- Jo! - To je nádhera!
- Říkal jsem, že to bude pěkný. - To teda je.
- To je nádhera. - To je ono.
Cítíte ten klid?
Spektakulární, co?
Úžasný.
Jdeme na to.
Páni.
To je romantika.
Otři se mi o krk.
- Fajn. - Zkus to.
Kruci, jsi mrňavá.
Zas takový čahoun nejsi.
- Jsi lechtivý? - Ne, to hraju.
Jako batole?
Tak jo. Nech toho.
Pros mě, ať toho nechám, mizero.
Dost!
Tak jinak.
Povolení dát levou ruku na tvou pravou půlku?
Uděleno.
- Moc tvrdě. - Promiň. Musí tomu věřit.
Žádné kroužení.
Není to kouzelná lampa.
A teď mě dloubeš.
- Takhle jsem to nikdy nedělal. - Zjevně. Teď já.
Ty nemáš prádlo?
Jsou to plavky. Jsem na dovolené.
Pozor na štěrbinku.
- Jaký to je? - Příjemný.
Nemusíš tam šátrat.
Kristepane.
- Promiň. - Vytáhni ji.
Teď ty.
Chceš, abych si strčil prst do zadku? Jak je to přesvědčí...
Aha, myslíš tobě.
Jsi v tom jako zavakuovaná. Jak se do toho dostáváš?
Je to těsný.
Vidíš? Je to jako držet ptáčka.
Sakra.
Celou tu dobu se nekoukají?
- Máš na zadku znamínko? - Ne.
- Fakt? Něco cítím. - Nemám znamínko.
Co to sakra je?
Co to je?
Sakra!
Je jich víc?
Nevím! Nevím!
Koukni se! Pavouci loví v páru! Loví v páru!
Žádné fotky.
Nefoťte.
Nechceme mu ukrást duši.
- Je jich víc? Kde jsou? - Nevím!
Já to cítím!
- Asi něco vidím. - Co vidíš?
Ne, to je tvoje. V pohodě.
Když jsem to měl na sobě já, možná to máš taky.
Ne, dobrý.
Ty ses prohlídla nějak líp.
Jo.
Kurva!
Tak jo, maličký. Pokračuj ve své cestě.
Země nám nepatří.
Půjčili jsme si ji od jiných tvorů.
Tak o co jsme přišli?
Panebože.
Páni.
Proč mi to nejde?
Protože skákat do vody se máš učit, když je ti šest.
Jde ti to, zlato.
Zkusil jste se soustředit na prsty na nohou?
To mě naučila máma.
Když si představíte nitku od nosu po prsty na nohou, budete ve správné pozici.
Chcete to zkusit?
Teď zakřičím otázku. Vyčistí vám to hlavu.
Ptejte se ho na něco o letadlech
nebo o atentátu na arcivévodu Františka Ferdinanda.
Jaká firma vytvořila Concorde?
...spolupráce British Airways a francouzské vlády.
Jak mi to šlo?
Půjde to.
Možná by ho to mohla naučit vaše maminka.
Už umřela.
To mě mrzí.
Pardon.
Zkusím to ještě jednou, ale teď mi dejte otázku s krátkou odpovědí.
Mám lepší nápad.
Zkusíme to spolu.
Nepřemýšlejte.
Pozor na rameno.
Pochroumal jsem si ho v Paříži, vyskakoval jsem z vlaku.
Nechtěl, abych se šla podívat na Eiffelovku sama.
Musel jsem jí říct, že ji miluju.
Když víte, že je ta pravá,
není co řešit.
To bylo úžasný. Děkuju. Děkuju!
No vidíš.
- Dokázal jsem to? - Jo.
Dobrá práce, brouku.
Tvůj táta je talent.
Jsem moc ráda, že jste Bena trochu poznali.
Vy spolu vážně...
Poznávat se je důležitý způsob,
jak zjistit, jestli se někdo hodí k vaší inteligentní dceři.
- Jsme teprve na začátku. - Úplně ne.
Ale taky ne moc daleko.
V tom kouzelném okamžiku, kdy dva lidé začínají společnou cestu zvanou život.
Proto jsem se vyděsila, když se tu objevil Jonathan.
Nechci mu ublížit.
Navrhoval jsem, abychom to skrývali...
Ale když je naše láska tak silná...
Vím, co si myslíte.
- Že je o hodně starší. - To si nemyslí, že?
Myslí, že je mi tak 27, čerstvých 28?
- Jsme hrozně šťastní. - Nejvíc.
Taky jsi takhle vypadal.
Nevypadal. Je jako vytesaný z žuly.
- Drží se za ruce. - Podle mě to zabralo.
Fakt na to tak rychle skočili?
To s tvou mámou byl kec?
Co?
Ta historka o velkém klíči.
Myslela jsem, že je to něco, co říkáš všem holkám na jednu noc.
To jsi taky slyšela.
Nechtěl jsem...
Promiň.
A normálně to neříkám.
Díky, že jsi byl na tátu milý.
Asi by ses měl opláchnout.
Máš na sobě jeho trojciferný UV faktor.
Vydrž, kámo. Budu rychlej.
Jasně.
Austrálie...
Co ty na ni? Jak to dáváš?
Super.
Mags o tobě furt mluví. Vošoust, tak ti říká.
„Mags“ je Margaret? A „vošoust“ je...
Dobrej kámoš.
Poznáš, že sis zasurfoval, když máš písek mezi půlkama.
A taky za střapcem.
A „střapec“ je...
Však víš. Čepec.
Čepka?
No tak, chlape. Pod předkožkou.
No nic. Jseš božan.
Se uvidíme.
Zdravím, kočko.
Kámoško!
Nezahrajem si?
Prohraješ.
Jak se máš?
V pohodě. Ty?
Jo, asi dobře.
Co škola? Už víš, jaký právo chceš dělat?
Znáš mě. Mně se do toho moc nechce.
Pořád se rozmýšlíš?
Nikdy jsem nepřestala.
Vím, že je divný, že tu jsem.
Ale fakt za to nemůžu.
Tvoji rodiče mě napálili. Koupili mi letenku.
To je milý. Patříš do rodiny.
Lhal bych, kdybych řekl, že na tebe nemyslím.
Jo, já taky.
Jak dlouho jsi s tím Benem?
Poměrně nově.
Ne úplně, ale ne dlouho.
Myslím, že je skvělej.
Nemyslíš.
Ne, nemyslím.
Jsem ráda, že to bereš v klidu.
Nemyslím jen tohle,
ale taky tohle.
Vážně tě moc rád vidím.
Jsem ráda, že tu jsi.
Tak si to užijeme.
Tak jo.
Kámo.
To jsem já.
Chceš kafe?
Nejlepší na světě.
Vy jste tady na kávu vážně pyšní.
- Je nejlepší na světě! - Dobře.
Schválně.
Kurva, to je dobrota.
Chci si jít zaběhat.
Nepřidáš se?
Chceme se s Beou projet na kolech, takže ne.
Je na tebe milá, co?
Všimla sis?
Jak dlouho jsi s Beauem?
Jenom spolu šukáme.
Je milej, ale hledám někoho míň přímočarýho.
Romantičtějšího.
Proč jsme se vlastně rozešli?
Úplně si to nepamatuju, ale myslím, že jsi řekla,
že jsem nevyzrálej trouba napajcovaný Axe deodorantem.
Cítím, že už takový nejsi.
Bea má štěstí.
Beo, otevři.
Beo.
Co se děje?
Margaret myslí, že jsme spolu.
To je skvělý.
Ne. Musí si myslet, že jsme spolu správným způsobem.
Ne spolu-spolu, ale spolu teď zrovna.
Když si bude myslet, že jsme spolu, neporuší holčičí zákon.
Takže musíme naše „spolu“ vyladit,
abychom spolu byli, ale byla tam mezírka,
ona se do ní mohla vklínit a mohli jsme být spolu.
Ty sis šňupnul?
To je to místní kafe. Je jako perník.
Asi.
Vlastně ne. Dělal jsem u Goldmana.
Svatba kolegy. Děláš, co musíš.
Chlape, co ty jsi zač?
Snažím se to vyřešit.
Páni, máš velký pokoj. A obraz...
To je teda červená.
Musíme to trochu dotáhnout. Jako že jsme pobláznění.
Co chceš? Jít to dělat na chodbu?
To není pobláznění!
Dalo by se to vykládat jako pobláznění.
Dneska je zkušební večeře.
Musíme udělat něco, aby to vypadalo, že po mně jedeš, ale ne úplně,
a já jedu po tobě, ale ty víš, že to nebude...
Seber se, kruci.
Proč jsi mě tak praštila?
Klonopine, dělej, že je to skutečná liška a zničila nám zahradu.
Znič ji! Znič ji! Znič ji!
Jo! Znič ji!
- Vidíš? - Jo, dokázal to.
Jo, jsou tady. Tak jedeme, lidi.
Rychle!
Děkuju.
Ahoj, lidi!
Děkuju.
Vidíš, jak je ta loď velká?
Pěkný úchop.
Pěkné šaty.
Sluší jim to, co?
TEN VEČER TEDY BUDU V PŘESTROJENÍ
- Máš krásné šaty. - Děkuju.
- Co byste si dali? - Co se na zkušební večeři pije?
Tři skotské a šampaňské pro dámu.
- Velmi dobře. - Super.
Nezapomněl jsi.
Že nejsi na panáky? Jo.
To jsem z auta ještě nevyvětral.
Víš, že mám dodnes výčitky.
Byl to fajn večer.
Bylo to fajn léto.
Mags!
Mags, kapitán říká, že tu loď můžeme řídit.
Jo, už jdu.
- Pojď! - Počkej, mám podpatky!
Podívej, jaké máme štěstí.
Jsme na lodi a plujeme tam a zpátky, i když se nikam nepřepravujeme.
Jsi jako panenka.
Jsi ozdoba plesu.
Podívej, to je Tasmánie?
Ne, zlato...
A víš, že by mohla?
Halle, to je Tasmánie, kruci.
No vážně!
- Tak to bylo nenásilný. - Fakt?
Tohle mi nějak připomíná maturiťák.
První nebo druhý?
Jonathan je prostě dokonalý.
Je jako náš syn.
To je možná ten problém.
Třeba Bea nechce píchat s bratrem.
- To je jeho oblíbená písnička. - Jo. „Kiss me.“
Jak to jde? Rodiče jsou v pohodě?
A co ty?
To je ono.
Jdeme na to.
Umíš tancovat?
Nech se vést.
Proboha.
Dívá se Margaret?
Těžko říct, výhled mi zakrývá ten Viking.
Všichni na horní palubu. Je čas na přípitek!
Pojď se mnou.
Co to děláme?
Dotahujeme to.
Uděláme Titanic.
Co?
- Dejte si šampaňské. - Děkuju.
Vemte si skleničky.
Uděláme Titanic.
Ne, to je fakt trapný.
Právě.
Tohle můžou udělat jen ti, kdo ví, jak je to trapný,
ale jsou v první fázi zakoukanosti do sebe,
takže jim ta vzájemná trapnost nevadí.
Věř mi.
- Panebože. - No tak.
To je ale fakt cringe.
Stejně jako říkat „cringe“, starouši.
Na zdraví.
Zvedni mi ruce.
Ten film jsem viděl.
Fakt?
- Tak jo. - Jo.
Tohle nebude fungovat.
To je tak strašně roztomilý.
Dělají Titanic?
To je hustý.
Dívají se?
Jo.
A věří tomu?
Já nevěřím, že by jo.
Je to tak.
Dokázali jsme to.
Jsme dobrý. Jsme fakt dobrý.
Jonathane, viděl jste Tasmánii?
Innie, jsem v pohodě.
To je v pohodě.
Řekneš tu větu?
Je to „král světa“. Jsi král světa.
Jacku, já letím.
Už toho můžeme nechat.
Jsou pryč. Představení skončilo.
Panebože!
Ne! Počkejte! Pomoc!
Beo!
Jsi v pořádku?
Jo.
Proč jsi skočil?
Abych tě zachránil.
Vždyť plaveš příšerně.
Jsem skvělý plavec, ale na krátké vzdálenosti.
- Asi umřeme. - Neumřeme.
- Podchladíme se. - Ta voda má 32 stupňů.
Sežerou nás žraloci.
Sakra, sežerou nás žraloci.
Budeme v pohodě.
Jednou jsem u pobřeží Kajmanských ostrovů 10 hodin šlapal vodu.
- Goldman? - Bar micva kolegova syna.
A trocha koksu.
- Panebože! - Rogere! Proboha!
Asi ten Titanic přehrávají celý.
To nasazení žeru!
Zastavte loď!
- Same! Zastav loď! - Jdu tam!
- Uklidněte se! - Není moc dobrý plavec.
Bene!
Tamhle?
Myslíš?
Jo.
Proč tu loď neotočíme?
Najeli bychom na mělčinu.
Nahlásili jsme to přístavní hlídce.
Zlato.
Jsi v pohodě?
Dobrý.
Dobrý, tak jo.
Proboha.
- Vyskoč tam. - Doprostřed.
To bylo asi...
No, kdyby ti to s Margaret nedopadlo...
Nevím, co je romantičtějšího, než žes pro mě skočil, abys mě zachránil.
No, Jonathan to rozhodně neudělal.
Tohle přece museli vaši spolknout.
Nedal jsi mu šanci.
Proč se ho pořád zastáváš?
Proč ses s ním vlastně rozešla?
- To je složitý. - Nikdy to není složitý.
Podváděl tě? Problémy s drogama?
Měřil si na appce péro?
Nikdy jsme se nehádali.
To je dobře, ne?
Bylo to pohodlné.
Je skvělej, takže si nikoho nenajdu, protože on byl nejlepší.
Ani jsem mu nemohla říct, že jsem nechala práva.
Vůbec netuším, co chci dělat.
Sežerou nás žraloci, tak to musím někomu říct.
Tohle nikdo neví?
Myslím, že tenhle víkend se na tuhle bombu nehodí.
- Konečně jsi to udělala. - Co?
Tehdy večer jsi řekla, že stejně nechceš být právnička...
Ty si to pamatuješ?
Byl to neuvěřitelný večer.
Teda než ses vyplížila.
Proč jsi to udělala?
Protože jsi mě strašně vyděsil.
Poprvé v životě jsem cítila plamen, a musela jsem ho uhasit.
O tom něco vím.
Hrozně se mě dotklo, že jsi odešla.
A tak jsem Petovi o tobě řekl ty hrozný věci.
Ale nemyslel jsem to tak.
Podívej se na nás.
Dva ubožáci uprostřed přístavu.
Slib mi, že jestli to přežijeme, podíváme se na to pěkně ze souše.
Odsud to vypadá úžasně.
Je to pitomý, ale chci vidět lidi.
Takovýhle pamětihodnosti jsou plný zamilovaných lidí.
Žádosti o ruku, líbánky,
romantické skoky z vlaku, abys viděl nějaké místo s někým, koho miluješ.
Jako tvůj táta a Eiffelovka?
On ti to vyprávěl?
Když někoho miluješ, není co řešit.
To by se mi teď hodilo.
Není to pitomý.
Ty, já a opera. Rande.
Slibuju.
Tady je přístavní hlídka. Zůstaňte, kde jste.
Pusťte se prosím té bójky.
Co se děje?
Trochu se bojím lítání.
Copak kvůli práci pořád nelítáš?
Mám takový svůj rituál.
Maska na oči, sluchátka... Vytvořím si takovou bublinu.
Jsem nepopsaný.
Nemůžeš mi číst myšlenky.
Nejsem definovaný.
To je moje písnička na uklidnění.
- Jak to, že ji znáš? - To nech plavat.
Díváš se na prázdnou stránku před sebou.
Otevři to špinavé okno,
ať může slunce ozářit
slova, co nemůžeš najít.
Natáhni se pro něco před sebou.
Tak blízko, že to téměř cítíš.
Zbav se zábran.
Ucítíš na své kůži déšť.
Nikdo jiný to za tebe cítit nemůže.
Jenom ty to můžeš k sobě pustit.
Nikdo jiný, nikdo jiný
nemůže vyslovit slova z tvých rtů.
Zaplav se nevyřčenými slovy.
Žij s otevřenou náručí.
Dnes začíná tvá kniha.
Zbytek stále není napsaný.
V pohodě?
Teď radši mlč.
Fajn.
Přístavní hlídka
- Ještě jednou díky. - Držte se mimo vodu.
Nedáš si kafe?
To místní rozhodně ne. Byla bych vzhůru do rána.
Jo.
Ale díky, žes mě zachránil.
Byla to legrace.
Pitomost, ale legrace.
Tak je to nejlepší.
Ne, je to horký!
Panebože!
Kdy se konečně poučíš?
Mám foukat?
Pořád to pálí?
To předstírání nám jde čím dál líp.
Už ani nevím, co je doopravdy.
Všechno, co dělám, mi připadá jako chyba.
Bene? Beo? Jste v pořádku?
Bene? Beo? Jste tady?
Podívej se do kuchyně.
Beo?
Beatrice!
Zlato, co to je? To jsou otisky prstů?
Nevím.
MUŽI BYLI ODJAKŽIVA PODVODNÍCI
Tak pojď, krásko!
Čeká nás práce! Pojď!
Bene, jsi hotový? Máme spoustu práce!
Kámo, už to bude.
Doufám, že ses pořádně vydrbal. Kdo ví, co v tom přístavu bylo.
- Sprchoval jsem se už v noci. - Dvě sprchy během osmi hodin?
No vždyť klidně! Myj se!
Krásný svatební den! Těšíš se?
Strašně se těším, že si Claudii vezmu.
Ale taky to bude párty, kde všichni jakoby máme své role
a já si na okázalost nepotrpím a nejradši bych utekla.
Pojď ke mně.
Nejdůležitější je, že ty a Claudia strávíte zbytek života spolu.
Mám tě ráda.
Já tebe taky.
Beo?
Můžeš vyzvednout ten dort?
Jasně, madam!
Úžasný. Pošlu s tebou radši Margaret.
Margaret.
Tak jo, brouku, povídej.
Kdo to bude? Margaret nebo Bea?
No tak. Jsme dvě štěbetající holky.
Ale chápu. Je to těžký.
Magpie je tvoje dívka snů.
Je drzá, krásná a ví, jak vyvolat žár.
A pak tady máme tuhle Beu...
Chytrá, vtipná, rychlá a na tom jejím zadku bys mohl louskat ořechy.
Pete.
No co? Nedělám z Margaret předmět. Je to moje sestřenka. Nehodí se to.
- Ani s Beou se to nehodí. - Je to hlubší, než jsem myslel.
Hej, Sydney! Tady chlapec se zamiloval!
- Nech toho! Dost! - Co je?
Vím, co děláš, o co se všichni snažíte.
Chtěli jste nás dát dohromady, tak jsme to hráli.
Můj otčím? Ten hrát neumí.
- Taky jsi byl hroznej. - To není pravda.
Musí to být Bea.
Já ti fakt nevím. Neví, co chce.
Poprvé v životě je singl.
Vykašlala se na práva. Je tady její snoubenec.
Hele, dost už toho bělošskýho...
Promiň. Vážně.
Pokaždý když je to na vážno, tak zdrhneš.
Řekneš, že jsi parchant, vymluvíš se a jdeš dál.
Je to Bea. Skočil jsi kvůli ní z lodi.
Je dokonalý.
Budou naprosto nadšení. Moc děkujeme.
- Dám vám ho do krabice. - Díky.
Všechna ta svatební okázalost jde kolem mě.
Když se ti někdo líbí, tak si to užívej.
Pět let po sobě jsem nosila na Halloween svatební šaty.
- Fakt? - Jo, je to ubohý.
Ale rozumím ti. Tohle pro mě není.
Takže mezi tebou a Benem to není vážné?
Co?
Ne, ne...
Akorát jsme teď prostě spolu.
Když jsem vás včera viděla v přístavu, připadalo mi to vážnější.
Akorát nám to...
...teď vyhovuje.
- To je něco amerického? - Ani nevím.
Takže ti nevadí, když po něm vyjedu?
Možná jsem udělala chybu, když jsem ho nechala jít.
Ale jestli to vadí, tak mi to řekni.
Vím, že tě má fakt rád.
Jak to mám podle tebe s Benem udělat?
Mám počkat, až bude po svatbě?
- Já nevím. - Jak jste se dali dohromady?
- Beatrice. - Ty jsi nechala školu?
To chceš spálit všechno, pro co jsi tolik dřela?
Můžeš se ještě vrátit?
Když ses rozešla s Jonathanem, šlo všechno do kopru.
Bereš drogy? Pak bych tomu aspoň rozuměla.
Kdo vám řekl, že jsem nechala práva? Byl to Ben?
- Nechala jsi školu? - Co?
- Kdy jsi nám to chtěla říct? - Děláš nám to schválně?
Promiň, jestli jsme chtěli, aby se ti v životě dařilo.
Jsme strašní rodiče.
- Mami, o tebe nejde. - Ale jde.
Jde o nás a o to, že chceme, abys nezahodila svůj život,
protože máš teď těžké období.
Každý má vždycky nějaké období. Tomu se říká život.
Ahoj.
Fakt jsi jim řekl, že jsem nechala školu?
- Neřekl. - Řekl to Petovi a ten nám.
- Sakra. - Co jsem vám řekl?
- Řekl jsem to Petovi... - Co jsi mi řekl?
Stejně by to jednou zjistili.
- O tom ale ty nerozhoduješ. - Nemyslel jsem to tak.
- Je jedno, jak jsme to zjistili. - Co?
Nechala práva.
Jo, to jsem věděl.
- Ty jsi fakt hajzl. - Moje chyba, promiň.
Už chápu, proč jsi sám. Nedá se ti věřit.
- A proč jsi sama ty? - Kvůli chlapům jako ty.
Tak si to dál namlouvej.
Jdi do prdele.
No tak. Nechte toho.
Já jsem to zvrtal. Můžu za to já.
Co si jít zaplavat? Trochu se před svatbou zchladit?
Skvělý nápad. A co si dát skleničku?
Je mi líto, lidi, ale váš plán se zhroutil.
Nejsme spolu. Celou dobu jsme to hráli.
- Tys to věděl? - O čem to mluví?
No, trochu jsme se snažili dát ty dva dohromady,
aby tady byl klid.
Vy jste nám lhali? Bylo v poslední době něco pravda?
Takže mně jsi taky lhala? Nechodíte spolu?
S někým jako on bych chodit nemohla.
- Protože já jsem to zničil. - Jo, zničils to.
- Posral jsem to? Zničil jsem to? - Posral jsi to. Zničil jsi to.
- Ne! - Klonopine!
Zlej pes, Klonopine!
Teda hodnej pejsek, žes to zničil, ale příště trochu přemýšlej.
Omlouvám se.
No tak...
Beo...
Ten dort bude v pohodě. Bude to v pohodě.
- Dobrý? - Jsi nádherná.
Je to v pohodě. Jenom si to zhoršuješ.
Není to v pohodě. Všechno není dobrý.
Chtěli jsme, aby sem přijeli a oslavovali s námi, a oni to ničí.
Celý víkend jsem byla tak vystresovaná
a ty ses starala víc o Beu, než co se děje se mnou.
No a ty ses starala jen o své plány. Bereš si mě, nebo svůj itinerář?
Jestli to cítíš takhle, tak proč se vůbec bereme?
Já nevím.
To mi řekni ty.
Musíme předstírat ještě jednu věc.
Claudie. Halle.
Jsme pitomci. Omlouváme se.
Jsem příšerná sestra a on příšerný kamarád.
Je to váš velký den.
Nezvořeme to, slibujeme.
Jen abyste věděli: kdybyste to náhodou posrali,
to, co jsem si půjčila, je nůž.
A je lesklý a nový.
Láska je opojná.
Obklopí vás,
dráždí vás
a máte pocit, jako byste se mohli vznášet.
Je jako vítr.
Máte ji v kostech. Je ve vašem dechu. Je v tlukotu vašich srdcí.
Nemůžete ji vyhlížet. Nemůžete ji popsat.
A nemůžete jí uniknout.
Halle.
Strašně moc tě miluju.
Myslím, že to neříkám dost.
Ty jsi jin mého jang.
Burákové máslo k mému želé.
A já tě budu milovat navždy a stále.
Claudie.
Miluju tě celým srdcem, takže nezbývá ani kousek, který by se vzpouzel.
To zní moc dobře.
To jsem teď vymyslela.
Klonopine.
A nyní vás prohlašuji za provdané!
Podívej. Tamhle je.
Ahoj, rodiče.
To je Tasmánie?
Jak se cítíš, zlato?
Mrzí mě, že jsem vám lhala ohledně školy.
Nechtěla jsem vás znovu zklamat.
Kdybys nám to řekla, tak bychom...
Rozmlouvali byste mi to?
Ne. Možná bychom tě podpořili.
Já vím, že vás to děsí.
Mě to taky děsí a musím si to vyřešit sama.
Já vím, že občas ti můžeme připadat...
- Že mě ovládáte? - Ne.
- Že jste panovační? - Ne.
- Naprosto šílení? - Jo. To je ono.
Ale to jen proto, že tě máme tak strašně rádi.
Mám tě moc rád.
Na zdraví.
- Na nás! - Na nás!
- Myslím, že to musíme využít. - Přesně.
Teti, můžu ti ho uloupit?
Ale jistě. Do toho.
- Můžeme? - Bav se.
Ahoj.
Kde je Beau?
Odprejsknul.
Viděl prý vlnu, na který se nemohl nesvézt.
To mě mrzí.
Nikdy to nebylo vážné.
A ty s Beou...
Říkala, že jste spolu jen teď.
To říkala?
Jo.
Jsi v pohodě?
Jo. Víme, že jsi měla náročný víkend.
Ani nevím.
Během těch posledních pár dní mi došlo, jak moc mi chybíš.
Nechceš se projít? Vyčistíš si hlavu.
- Jo, půjdeme s tebou. - Ne, nepůjdeme.
Mám tě hrozně ráda, ale tohle je naše svatba...
- Určitě? - Jo.
Potřebuju jen tak zírat na lidi.
Jenom...
ne na tyhle.
Děkuju.
Zatím.
Páni.
Ben.
Strašně dlouho jsem tohle chtěl.
Ale myslím, že zůstanu u vzpomínky.
A taky...
Promiň.
Je mi to líto.
- Nikdy jsem Beu takhle neviděla. - Fakt?
Ty jsi řekla, že mezi láskou a nenávistí je tenká hranice.
Nebyla jsem první, kdo to řekl, ale jo.
Vím, že to zní šíleně,
ale i když na sebe štěkali, nikdy jsem neviděla Beu šťastnější.
To samý platí pro Bena.
Otčíme, můžeme si promluvit?
Ano, ale zkrať to, synu. Slíbil jsem své dámě tanec.
Ale neříkej to tvé matce.
Ha, ha, ha. Ty jsi tak chytrý.
A víš, kdo je taky chytrý? Ben.
A víš, kdo by se k němu hodil?
Ta užvaněná holka, co vypadá, jako že má pořád nějaké tajemství.
- Víš, že se jmenuje Bea. - Já to říkal.
Můžete toho nechat?
Dost.
Jak je, brachu? Jak je, Bene?
- Vy dvě taky. - Co?
Už dost hlasitých hovorů a poslouchání. Už dost.
- Fakt jsme nevěděly, že tu jsi. - Vážně. A že posloucháš.
My jo. Představení jen pro tebe.
A taky jsme to trefili.
Můžete toho nechat?
Celý víkend mi někdo lže, manipuluje mnou a vodí mě jak loutku.
Nevím, co je pravda a co ne.
Brachu, vím, že to máš zamlžený, ale co jsem říkal o lásce, byla pravda.
Je to moc vzácná věc na to, aby se s ní plýtvalo.
- Neviděl jsem ji. Kde... - Před chvílí se šla projít.
Když viděla, jak líbáš Margaret.
Co?
Nelíbal jsem Margaret. Ona políbila mě.
A já se stáhnul. Nechci Margaret.
Tak dost.
Ty krásný pitomče.
Utíkej. Nečekej na lásku. Bojuj o ni!
A ten věkový rozdíl nevadí.
Je mi 29.
Zlato, nikomu není 29.
Nevíte, kam šla?
Říkala, že se chce projít a zírat na lidi.
To řekla? Zírat na lidi.
Podle mě to byl eufemismus pro brečení v ústraní.
Ne, není.
Asi vím, kde může být.
Tak za ní proboha jdi.
Prolez město, blok po bloku. Skrz na skrz.
- Od severu k jihu, od západu na východ. - Leo, vím přesně, kde je.
Tak to je mnohem jednodušší.
Musím najít svůj jedoucí vlak.
Co se to tady děje?
- To je kafe? - Jo.
Prima.
Zavolejte přístavní hlídku!
Bene! Panebože!
Od nosu k prstům na nohou.
- Proboha. - Zbláznil ses?
Potřebuju pomoct.
Jsem nepopsaný...
Proč vlastně nepoužíváte loď?
Běžte za tou holkou.
Děkuju.
S dovolením!
Nepolíbil jsem Margaret, ale ona mě.
Vím, že je to blbá výmluva, ale je to tak.
Nemohl jsem najít jedoucí vlak.
Nic lepšího mě nenapadlo.
Zbláznil ses?
Jo. Protože jsme se potkali před dvěma lety a já s tebou nestrávil ani jeden den.
To je známka šílenství.
Nenáviděla jsem tě. Nedala jsem ti šanci.
Nemůžu říct, že tě nesnáším.
I když jsi řekla, že jsem pičus.
Řekla jsem, že se chováš jako pičus.
Ne, byl jsem pičus.
Jak jsem se choval. Jak jsem se choval po té noci.
A po včerejší noci.
No, nebylo to super.
Proč jsi odešel?
Bál jsem se, že toho budeš litovat.
A nemohl jsem se smířit s myšlenkou, že ztratím někoho,
koho vážně miluju.
Včerejší noc byla po dlouhé době něco, čeho vážně nelituju.
Miluju ty naše souboje.
Miluju, jak jsi chytrá.
Miluju ten divný způsob, jak mi strkáš ruce do kalhot.
A miluju, jak víš, co nechceš.
A jestli to nejsem já,
kdo je tvůj ideál... Jestli to nejsem já,
tak to chápu.
Ale byl by to teda fakt velkej pech.
Takže mě teď políbíš?
Jo.
To bylo hodně běhání pro pana Ne-Kardio.
Jo. Umírám. Potřebuju vzduch.
Jsem nepopsaný.
Nemůžeš mi číst myšlenky.
Nejsem definovaný.
Jsem na začátku.
Držím v ruce pero,
konec není naplánovaný.
Díváš se na prázdnou stránku před sebou.
Otevři to špinavé okno,
ať může slunce ozářit slova, co nemůžeš najít.
Jak to, že víte, která písnička mě uklidňuje? Jak to vědí?
Tak blízko, že to téměř cítíš.
Zbav se zábran,
ucítíš na své kůži déšť.
Nikdo jiný to za tebe cítit nemůže.
Jenom ty to můžeš k sobě pustit.
Nikdo jiný, nikdo jiný
nemůže vyslovit slova z tvých rtů.
Zaplav se nevyřčenými slovy,
žij s otevřenou náručí.
Dnes začíná tvá kniha,
zbytek stále není napsaný.
MNOHO POVYKU PRO NIC
Poruším tradici,
občas jsou mé pokusy
trochu mimo řádky.
Jsme předurčení,
abychom nedělali chyby.
Já tak ale žít nedokážu.
Díváš se na prázdnou stránku před sebou.
Otevři to špinavé okno,
ať může slunce ozářit slova, co nemůžeš najít.
Natáhnout se pro něco před sebou.
Tak blízko, že to téměř cítíš.
Prosím, nech mě být.
Ucítíš na své kůži déšť.
Nikdo jiný to za tebe cítit nemůže.
Nikdo jiný, nikdo jiný
nemůže vyslovit slova z tvých rtů.
Zaplav se nevyřčenými slovy.
Žij s otevřenou náručí.
Dnes začíná tvá kniha,
zbytek stále není napsaný.
Mrzí mě, že jste kvůli těm našim blbinám málem zrušily svatbu.
- Co? - Co?
Viděl jsem, jak jste se venku hádaly.
Ale ne. Dělaly jsme, že se hádáme, aby vám to bylo líto a udobřili jste se.
Bereš si ten svůj důležitý itinerář, nebo mě?
Jestli to cítíš takhle, tak nevím, proč to vůbec děláme.
Děkujeme.
Loutky.
Jsme jenom loutky.
Jo.
Díváš se na prázdnou stránku před sebou.
Otevři to špinavé okno,
ať může slunce ozářit slova, co nemůžeš najít.
Natáhni se pro něco před sebou.
Tak blízko, že to téměř cítíš.
Ucítíš déšť na své kůži.
Nikdo jiný to za tebe cítit nemůže.
Jenom ty to k sobě můžeš pustit.
Nikdo jiný, nikdo jiný
nemůže vyslovit ta slova ze tvých rtů.
Zaplav se nevyřčenými slovy.
Žij s otevřenou náručí.
Dnes začíná tvá kniha,
zbytek stále není napsaný.
Překlad titulků: Kateřina Hámová