Livet handler om å ta valg.
Vi velger hvem vi vil være. Vi velger hvordan vi bruker tida vår.
Og vi velger hva som er viktig for oss.
Jeg heter Sam.
Dette er Sarah, den vakre kona mi.
Vi venter barn.
Jeg har et nyetablert tech-foretak. Det har potensial, men lite penger.
Sarah sier jeg jobber for mye.
Og hun har rett.
Dette burde være den lykkeligste tiden i livet mitt…
…men av en eller annen grunn føler jeg mye uro.
Hei. Dette går bra.
Hold deg våken. Hold øynene åpne.
Alt kommer til å gå bra!
Jeg elsker deg!
Hjelp!
Er det noen her?
Hjelp!
Dø!
Kom igjen!
Dø!
Hei!
Er det noen her?
Hjelp!
Det er for faen ikke sant.
Hva i helvete er dette?
Uten forbindelse til mobile tjenester.
Ingen dekning.
Herregud.
Kan jeg hjelpe deg?
Hva er alt dette?
Du trykket på tilkallingsknappen. Jeg kom.
Hva?
Du skulle ikke ha stått opp av senga. Du trenger hvile.
-Jeg ble overfalt! -Av hvem?
Av ha…
Hva i svarte?
Han var nettopp…
Det er faen ikke mulig.
Faen.
Nordre heis
Det er faen ikke mulig.
Kom igjen!
Faen!
Hjelp!
Er det noen her?
Hallo?
Hei. Dette går bra. Jeg skal få deg ut herfra.
Ser ikke bra ut. Den andre fyren hadde drukket.
Nå er han død.
Hei. Ikke hør på ham.
Bare se på meg.
Se på meg.
Klarer du å ta hånda mi?
Hva som helst for bli vakker. Ikke sant?
Du er allerede vakker.
Hørte du det, doktor? Hun gjør deg arbeidsløs.
Jeg skal gjøre deg enda vakrere.
Det bør du.
Rumpe, nese, lepper.
Bare puppene står igjen.
Er du klar? Slapp av og se opp mot lyset.
Hun slutter snart å lyse deg i ansiktet.
Det er veldig irriterende.
Det er litt skarpt.
Nå vil jeg du skal telle ned fra ni.
Ni,
åtte,
sju…
Bra. Fortsett.
Seks,
fem,
fire…
Tre,
to,
én.
Hjelp!
Noen må hjelpe meg!
Hjelp!
Vær så snill! Nei!
Nei. Vær så snill. Hjelp!
Vær så snill!
Hei!
Ha dere vekk fra henne!
Hjelp meg! Vær så snill!
Ikke kom nærmere.
Jeg mener det!
Nei!
Slå henne!
Hva?
Kom igjen.
Ikke kom nærmere, for faen.
Løp!
Sånn, ja.
Hva i svarte?
Faen. Går det bra med deg?
Jeg vet ikke hva jeg skal svare.
Ikke jeg heller.
Du er den første virkelige personen jeg har sett. Jeg heter Sam.
Monica.
Hvem var de kvinnene?
Og hvor er alle sammen?
Jeg vet ikke.
Men vi må finne ut av dette.
Hva er det siste du husker?
Jeg skulle opereres,
og så våknet jeg på operasjonsbordet, omgitt av dem.
Det samme skjedde med meg, bare uten "dem".
Så vi er alene? Har du virkelig ikke sett noen andre?
Ikke helt.
Hva skal det bety?
En mann i koma våknet og prøvde å drepe meg.
To ganger.
Hva?
Hør her. Vi må videre.
-Vi må ut herfra. -Ok.
-Hei! -Hva?
Ikke den veien.
Men det er veien til heisen.
Å ja? Ikke ifølge den morderiske komamannen.
Du må stole på meg. Vi må finne en annen vei.
Kom igjen.
Ja vel.
Helsike. Telefonene er døde.
Dette er zombie-apokalypsen, ikke sant?
Nei, det er ikke det.
Da jeg stakk komamannen i hodet, våknet han til live,
men ikke før han hadde ordnet seg
og lå i senga som om ingenting hadde skjedd.
Ok, det får meg ikke til å føle meg bedre.
Så hva skjer når ikke-zombiene kommer tilbake?
Da er vi borte for lengst. Ta på deg denne.
Skal vi leke doktor?
Før ville det ha vært en strålende idé.
Få meg ut herfra, så leker jeg mer enn gjerne med deg.
Du, tilbudet er fristende, men jeg er gift og vil hjem til kona mi.
Hallo?
-Hallo! -Hvem er det?
Nei!
Er det noen der? Hallo?
-Hallo? -Hallo! Ja! Her inne!
Gudskjelov. Jeg trodde jeg skulle dø her inne.
Hva skjedde?
Purken, legen, de bare lenket meg fast og gikk.
Hva hadde du gjort?
Ingenting. Jeg ble skutt og fraktet hit. Jeg våknet sånn.
-Sjuke greier. -Hvem skjøt deg?
-En purk. -Nei. Vi hjelper ham ikke.
Hva? Nei! Jeg er ikke skurken her, æresord!
Hei! Vi må holde sammen. Jeg hjalp jo deg.
Ja, fordi jeg ikke er en forbryter.
Ikke jeg heller!
Stans!
-Jeg heter Carter. -Sam.
-Hva er det som skjer der ute? -Ingenting bra.
Vi må til utgangen.
-Kan du gå? -Ja.
Hvordan vet vi at du ikke vil drepe oss?
Hvordan vet jeg at du ikke vil drepe meg? Jeg så at du tok skalpellen.
Hei! Ingen skal drepe noen her.
Du vil trenge denne.
-Faen. -Faen! Går det bra?
Ja da, jeg overlever nok. Kom igjen.
Kom!
-Ikke prøv deg på noe. -Klapp igjen. Du er ikke min type.
-For pen? -Nei, for mye. Herremin.
Nei.
Kom igjen!
Hvem i helvete er de?
Ikke-zombier.
Faen! Vi rekker ikke å bruke heisen.
Ta trappene! Løp!
Døra holder ikke!
Løp!
Kom igjen!
Vent!
Du får ikke være der inne.
Det er røyk overalt. Det må brenne et sted.
Jeg reddet deg fra det.
Vennene mine. Vi må hjelpe dem.
De er ikke vennene dine.
Du kan ikke følge etter dem. Ikke gå noen steder.
Ellers er du fortapt for alltid.
Slipp meg!
Han sa du skulle slippe.
Hei. Hold deg her.
Hold deg her.
Hold deg her, Sam.
-Velkommen tilbake. -Jeg er fortsatt her.
Må bare gjøre ferdig noe jobb.
Å, skrekk. Tenk å måtte pendle sammen med kona.
Det er et mareritt. Men jeg rister det nok av meg.
-Kanskje før barnet kommer. -Det bør du.
Ellers våkner du som en sint, gammel mann med langt, tjafsete hår, syke negler…
Jeg våkner allerede som en sint, gammel mann.
Og jeg ville bare blitt sint hvis du ikke var der.
Du jobber for mye.
Pust dypt. Hold stø kurs.
Dagen i morgen er viktig. Det gjelder dagen i dag også.
Ok. Ferdig. Nå er jeg her.
Beklager. For sent.
Elsker deg.
-Ikke tekst mens du kjører. -Bare når jeg tekster deg.
Selv ikke da.
Husker du veien tilbake hit?
-Ja visst. GPS. -Eller du kan følge skiltene.
-Det er ikke i sentrum, ikke glem det. -Den er god. Elsker deg.
Ring hvis du roter deg bort.
Jobben
-Hei. -Ok, Sam…
Jeg burde ta ham med ned med en gang.
Ikke så lenge jeg er her.
Han er en egoistisk arbeidsnarkoman og skjørtejeger
som tekstet mens han kjørte.
Du mener en bra, arbeidsom mann og blivende far
som gjorde noen feil og krasjet med en fyllekjører.
Greit. Valget er hans.
Alltid.
Faen.
OKSYKODON
Slipp rørtanga.
Er du en av dem?
En av hvem?
Hvem det nå er som prøver å hindre at jeg kommer meg ut herfra.
Nei.
Ser jeg ut som en av dem?
Du har et ansikt. Det er et pluss.
Jeg antar at det ikke var du som lappet meg sammen.
Nei. Det var ikke meg.
Du er politimann.
Ja.
Så hva i svarte er det som foregår?
Vet ikke. Jeg har ikke mobildekning.
Ikke jeg heller.
Alle linjene er døde.
Jeg undertegner alle bursdagskort med: "Ses når du er hundre."
Jeg skal ut, koste hva det koste vil.
Hør her, jeg har ikke tenkt å krangle på det.
Men utgangen er i lobbyen, og heisen er farlig.
Trappehuset er fullt av røyk. Jeg tror det brenner et sted.
Har du kikket ut av vinduet?
Hva?
Hallo, sjef.
Ja, jeg vet at det er stereotypisk, men jeg liker dem.
Kan jeg få en kaffe også?
Hettegenser.
Ikke rør deg!
Vis meg hendene dine!
Ned på kne. Jeg sier det ikke en gang til.
-Nå. -Det er ikke ham.
Feil fyr, mann.
Kanskje strømmen har gått. Kanskje hele nettet er nede.
Mener du terrorister eller noe?
Eller hackere.
Alle sykehus har aggregat. Det kan være derfor vi har strøm.
Kanskje de evakuerte alle før aggregatene ble startet.
Derfor er sykehuset tomt.
Seriøst?
Hei!
Faen.
Ta det rolig, gutt, så ikke stingene dine åpner seg.
Eller skal du reparere vasken min?
Hva?
Du har ei diger rørtang. Vasken min lekker, så kanskje du kan…
Nei.
Jeg reparerer ikke vasker.
Er du virkelig? Jeg mener, er du virkelig her?
Selvfølgelig er jeg her. Er ikke du?
Jo.
Gudskjelov.
Folk forsvinner hele tida.
Vel, jeg skal ingen steder, gutt.
Virgil her.
-Sam. -Jaså. Hvorfor er du her ennå, Sam?
Jeg prøver å dra.
Jeg må finne kona mi. Hun er gravid. Men jeg blir stadig overfalt.
Ja.
Tja, du blør temmelig kraftig.
Rørtangdama førte deg til rommet der borte
og ville ta deg med ned, men…
Jeg stanset henne.
-Var det hun som reddet meg? -Hun sydde sårene dine.
Og lot deg låne rørtanga hennes, ser det ut til.
Hvor er hun nå? Vi må komme oss ut herfra.
Det brenner, strømmen har gått, eller noe verre.
Verre?
Vi har fortsatt strøm. Det er vann i springen.
Vi puster, begge to.
Jeg ville si vi klarer oss fint.
Virgil, jeg så ut av vinduet.
Det er helt mørkt.
Og her inne er det lyst.
Om noen få timer står sola opp, og da blir det lyst der ute også.
Hvis vi overlever natta.
Jeg kan ikke forklare det,
men det er farlige ting her, og de ønsker å skade oss.
Jeg vet det. Jeg har sett dem.
-Har du? -Ja.
Jeg trodde jeg hadde tørna.
Monica, en av de andre pasientene, trodde dette kunne være apokalypsen.
Apokalypsen?
Jeg tror ikke det.
Ingen har mobildekning.
Disse gamle bygningene ødelegger all dekning.
Men muligheten er større lenger oppe.
Hva med taket?
Det er smart.
Gå opp på taket, få dekning, finn ut hva som foregår og…
…snakk med kona di.
Virgil, vi skal ut herfra.
Der er du.
Godt å se deg på beina igjen.
Du hjalp meg.
Takk.
Takk meg senere.
Hørte dere de skuddene?
Ja. Det er en politimann her.
Han ville gjøre hva som helst for å komme seg ut i live.
Jeg liker ham allerede. La oss følge hans eksempel.
Får jeg rørtanga mi?
Ja visst, frue.
Doktor, takk.
Eller Lily. Men ikke "Lilith". Jeg hater det navnet.
Som du vil, doktor.
Å skyte først og spørre etterpå er ikke det vi trenger akkurat nå.
Politimannen virket litt utafor.
Jaså? Vi har blitt forlatt, telefonene virker ikke,
og syke monster-mennesker prøver å drepe oss.
Jeg er også "utafor".
Det er vi alle.
Jeg våknet fra en lur på pauserommet og alle var borte, bortsett fra Virgil.
Og så så jeg at du ble angrepet av en hjelpepleier uten ansikt.
Jeg og to pasienter prøvde trappehuset. Det var fylt av røyk.
Hjelpepleieren dro meg ut.
Vi får håpe at heisen fortsatt virker.
Vi må opp på taket, særlig hvis det brenner.
Uansett om det brenner eller ikke, må vi ned, finne utgangen og de andre.
Hjelpepleieren er tilbake. Og han har funnet ansiktet sitt.
Han er i bra form til å ha fått ei rørtang i hodet.
Ja.
Kanskje du skulle prøve å snakke med ham før du denger ham i hodet.
Snakke med mannen som ikke har munn?
Hun har rett. Det funket ikke så bra sist.
Var det før eller etter at han dro deg ut av trappehuset?
Den satt.
Bli her.
Prøver han seg på noe, drar du til ham.
Hallo?
Vennene mine og jeg vil gjerne dra nå.
Hjelp meg!
Vent!
Hva skjedde?
-Så du jenta? -Hvilken jente?
Kom igjen.
Dere får ikke være her.
Vi drar nå.
Du får ikke være med henne.
Du får ikke være med henne!
Denne samtalen er over.
Du vil angre på det om du går ned!
Slipp ham!
Kom deg opp på taket! Få tak i hjelp!
Nei!
Kom igjen.
Vi kan ikke gå fra ham!
Fanken.
Virgil!
Virgil?
Sam.
Lily. Beklager.
Vi må dra. Er du klar?
Kom igjen!
Søndre heis
Vi skulle opp på taket.
Det rimer ikke. Vi må komme oss ut.
Nei! Slipp meg!
-Hjelp! -Lily!
Faen!
Jeg lover. Jeg ringte henne ikke.
Du rotet det til én gang.
-Ikke gjør det igjen. -Unnskyld.
-Du er svak for fristelser. -Var svak.
Jeg er en annen mann nå.
Jeg er en annen.
Jeg har forandret meg. Du har gjort meg til et bedre menneske.
Jeg vet hvem jeg giftet meg med,
men det må ikke alltid handle om deg, hva du vil, hva du trenger.
Jeg vet det.
Hør her. Jeg er egoistisk.
Du trenger ikke være det.
Ok.
Beklager. Jeg sporer av, blir fristet. Jeg vet da faen hva jeg driver med.
Men jeg vil ikke miste deg.
-Jeg er her. -Jeg vet det.
Det framtidige barnet vårt er her.
Jeg vet det.
Du prøver alltid å hjelpe deg selv. Når skal du prøve å hjelpe noen andre?
Unnskyld.
Hvem er etter deg?
En tre meter høy hjelpepleier uten ansikt.
-Så ikke noe sinnssykt. -Jeg trodde jeg hadde mistet deg.
Du gjorde det.
Vi er alle fortapt. Det fins ingen vei ut, Sam.
Vi lette overalt. Carter gikk fra meg, han leter fortsatt.
Men det fins ingen utgang.
Nå skal du høre på meg.
Du får ikke gi opp.
Det fins alltid en vei ut.
Vi må bare finne lobbyen.
Dette er lobbyen.
Å, faen.
Sam!
-Hva er det? -Det kommer noen!
Uten ansikt, og nå uten hode.
Du unnslapp.
Han stakk hodet inn på feil sted. Heisdørene gjorde resten.
Jeg sa de var farlige.
Hvem er det?
Dr. Lily, Monica. Monica, dette er dr. Lily.
Han lekte doktor med meg før han traff deg.
Vi leker ikke.
Faen i helvete!
Hei!
Dette er lobbyen, ikke sant? Så hvor er utgangsdøra?
Hva i…
Nå vet vi i hvert fall at lufta utenfor er virkelig.
Jeg sjekket hele etasjen. Ingen utgangsdører noe sted.
-Går det bra med deg? -Heldigvis.
Hei!
Du er kødden som skjøt meg!
Jeg visste det!
Jeg skjøt deg ikke, din diskriminerende drittsekk!
Du skjøt meg!
Ta det rolig. Legg fra deg våpenet.
Det var kanskje partneren din som skjøt, men i lovens øyne er det det samme.
Partneren min? Han var ikke partneren min!
Du bare antar at alle svarte fyrer med hettegenser er en jævla kjeltring!
Så du er offeret nå?
Gi meg de jævla penga. Nå!
Skynd deg.
Dere dør hvis dere rører dere.
Kan jeg få en kaffe også?
Hettegenser.
Ikke rør deg!
Vis meg hendene dine!
Nei…
-Nå! -Det er ikke ham.
-Nå! -Feil fyr, mann.
Legg hendene bak hodet. Ned på kne.
Se opp!
Unnskyld.
Han slipper unna!
Stans!
Visst faen. Det var den uskyldige dama ved siden av meg også.
Hei!
Ingen skal drepe noen.
-Vi står på samme side. -Nei. Så langt derifra.
Internett er nede.
Telefonene er døde, det fins ikke mobildekning
og ingen har funnet en dør ut.
Og noen prøver å drepe oss!
Så jeg vil påstå at du, jeg og han står på samme side.
Dette er umulig.
Hei. Du er politimann.
Du er en rasjonell type.
Hvis det vi ser, er umulig, ser vi det kanskje ikke på riktig måte.
Lily.
Hva ga du meg der oppe?
Antibiotika, adrenalin. Du trengte det.
Pillene er for smertene.
Jeg så noen tomme pilleglass. Kanskje vi ble dopet ned?
Jeg også?
Kanskje.
Du sa du våknet fra en lang lur på pauserommet.
Alt kan ha skjedd.
Og nå har alle det samme hallusinatoriske marerittet?
Eller kanskje en av oss har et hallusinatorisk mareritt,
og resten av oss er bare produkter av hans eller hennes fantasi.
Eller kanskje vi er døde.
Kom an. For noe tøys.
Hvordan kan du vite det?
Fordi dere fortsatt puster.
Og blør.
Ingen av oss er døde.
Men dette går ikke bra hvis vi ikke samarbeider.
Jeg stoler fortsatt ikke på ham. Han var i håndjern av en grunn.
Ja, fordi han er en forbryter.
Ja, akkurat det vi trenger.
Nok en rasist-snut med en jævla pistol!
-Hva gjorde du? -Hei!
Han er grunnen til at jeg er her.
Han får ikke dra, men det får jeg.
-Drepte du ham? -Ja! Jeg drepte ham.
For han er en forbryter og ville drept oss om han fikk sjansen!
Jeg akter ikke å dø her. Ikke i dag.
Du. Du jobber her, ikke sant?
Hvordan kom du inn om det ikke fins dører?
Gjennom ei dør, din dritt.
Så før oss til den. Nå!
-Kom igjen. -Ro deg ned, for faen.
Kom igjen.
Jeg kom inn via parkeringshuset for ansatte. Kjellernivået.
-Heisen eller trappa? -Jeg tok heisen rett opp til etasjen min.
Forutsatt at det fins en, hvorfor brukte du ikke hovedinngangen?
Fordi jeg har bil.
Det er noe hun ikke vil si.
Som hvorfor lobbyen ikke har dører.
Jeg var bare vikar i dag, første gang på dette sykehuset.
Ja vel, da blir det kjelleren.
Vent.
Hvor er hodet?
Det lå her.
Det var her.
Å, faen!
-Monica! -Sam!
Bli her hos meg.
Vi kan ikke gå fra henne. Beklager, Lily.
Monica!
Hei, Monica!
Hei.
Går det bra med deg?
Dette må være helvete.
Nei, det er ikke det. Dette er et sykehus.
Det fins ingen vei ut.
Jo da.
Se på meg, Monica.
Du må stole på dr. Lily. Hun vet om en vei ut.
Hva faen er det som skjer?
Kanskje Carter hadde rett. Kanskje vi ble dopet ned.
Men jo lenger vi blir her, jo verre blir det for oss.
Vi må komme oss ut.
Vi kommer oss ut via parkeringshuset i kjelleren.
Der jeg kom inn. Jeg lover.
Hvordan da?
Dere vet hva som venter på oss i trappehuset.
-Og vi kan ikke gå tilbake til heisen. -Nei. Ikke den heisen.
Jeg vet om en annen. Kom.
-Hvordan visste du om denne? -Jeg har vært her før.
Da jeg våknet. Det gikk ikke bra.
Du sa vi ikke kunne bruke denne på grunn av en morderisk komamann.
Ja, men vi må.
Vi får håpe komamannen ikke prøver å stanse oss.
Gjør dere klare.
Komamannen?
Ja.
De pillene kan gi hallusinasjoner hvis du tar for mange.
-Hvor mange har du tatt? -Ikke mange nok for dette stedet.
Unnskyld meg.
Hvor er parkeringshuset, doktor?
I enden av denne gangen, tror jeg.
Dere?
Likhuset.
Det passer jo fint, siden vi sannsynligvis er døde.
Hei, Monica.
Vi må videre.
Ingen av disse kom seg ut.
Ikke alle får velge hvordan de forlater et sykehus.
Jeg fikk velge.
Å være her, mener jeg.
Jeg betalte til og med mye for det.
For muligheten til å se…
…perfekt ut.
Monica, hva gjør du?
Jeg skulle få brystene forstørret.
Men det er ingen innsnitt.
Ingen arr.
Ingenting.
Kanskje det som skjedde, skjedde før du ble operert.
Kanskje.
Men de har aldri vært så fine.
Dere, jeg har en summetone.
-Hallo? Nødetaten? -Nødetaten. Hva gjelder det?
Takk og pris. Vi er fanget inne på et sykehus.
Et tomt sykehus et eller annet sted i byen.
Vi er i likhuset i kjelleren.
Jeg kan ikke høre deg. Kan du gi meg adressen? Hallo?
Hallo? Kan du høre meg?
-Vi er på et jævla sykehus. -Hvor?
Jeg vet ikke hvor. I sentrum. Et eller annet sted i byen.
Spor samtalen!
Hallo?
Faen.
Sam?
Vesenet som overfalt meg i heisen, er dødt.
Ok? De er døde, alle sammen.
Men det er ikke vi. Ennå.
Stemmer ikke det, doktor?
Særlig siden skuddsåret mitt er borte.
Ikke ta helt av.
Du har visst nok av skader du burde bekymre deg for.
Ja, kanskje det.
Men, som jeg ba om i stad:
Før meg til utgangen.
Nå.
-Dette bør være riktig vei. -Det er det.
Hun har prøvd å få meg ut helt siden vi møttes.
Å ja? Så hvorfor er du her ennå?
Derfor.
Jeg vet bare om én vei ut, og der er den.
Dere får gjøre som dere vil. Jeg går ned dit.
Ses når dere er hundre.
-Jeg blir med ham. -Hva med brannen?
Det er skumlere å bli her.
Det var her jeg kom inn. Jeg kan veien tilbake.
-Stol på meg. -Er du sikker på at vi klarer det?
Hvis vi holder sammen.
Det må finnes en annen utgang.
Vi klarer det, Sam.
Faen.
Ok, kom igjen.
Nei!
Som jeg sa.
Jeg skal ut herfra, koste hva det koste vil!
Dere! Heisen!
Carters kropp er borte igjen.
Nå har vi sjansen, mens den greia er opptatt.
Så du ikke hva som hendte?
Monica! Løp til trappehuset!
Glem henne. Du og jeg kan komme oss ut sammen.
Det kan jeg ikke.
Vi må ta trappehuset. Kom igjen.
Nei. Utgangen.
Du er en av dem.
Nei.
Du er en av dem.
Og det er bare én vei ut.
Jeg tenker vi sier to veier.
Virgil.
Monica! Se på meg. Vi må av sted, vennen. Kom igjen.
Ta trappa.
-Jeg er så lei for det. -Ikke vær det.
For alt sammen.
Monica!
Sam.
Du.
Jeg stolte på deg.
Faen.
Monica hadde rett.
Dette er helvete.
Nei.
Det er verken helvete eller himmel eller noe imellom.
Hva er det da?
Det er bare et sykehus.
Men enkelte har vært her mye lenger enn andre.
De vil bare ikke dra.
Jeg er ikke en av dem.
Det er godt å høre.
Du valgte å stå opp fra senga. Du valgte å forlate denne etasjen.
Hva blir det neste du velger?
Jeg vil bare vekk fra dette stedet.
-Nei. -Hva?
Jeg skal hjem.
Søndre heis
Vi er på samme sted.
Faen!
Tja, hjelpepleieren er i alle fall borte.
Jeg må snakke med kona mi.
Det er en heis i hver ende av sykehuset,
men hvis vi vil opp på taket, må vi ta den andre.
Ja vel.
La oss komme oss ut herfra.
-Hører du det? -Ja.
Sarah?
Det er ei jente.
Hun er perfekt.
Hvordan går det med hodet?
Bare bra.
Jeg har prøvd å nå deg fra øyeblikket jeg våknet.
Jeg dro aldri.
Husker du? Pust dypt, hold stø kurs.
Hvordan kommer jeg meg ut herfra?
Følg skiltene.
Eller bruk GPS-en.
Den virker ikke her inne.
Så gå dit den virker.
Sarah?
Hvorfor er du på dette sykehuset, Virgil?
Jeg er gammel. Hvorfor er du her?
Bilulykke.
Jeg er død, ikke sant?
Nei, du er ikke det.
Det er ingen andre her inne heller, i hvert fall ikke da du traff dem.
Men å være i live er ikke det samme som å leve.
Men hvis jeg dør her inne, da dør jeg på ordentlig?
Tvert imot.
Dør du her, blir du enda mer desorientert
og går til angrep på alt og alle.
Og derfor blir du værende her inne enda lenger.
Hvem er du?
Jeg er bare en veiviser som prøver å få deg dit du vil være.
Og dr. Lily?
Hun er også en veiviser, om enn med et annet formål.
Hei.
Jeg skal få deg ut herfra.
La oss prøve å få deg ut herfra.
Den andre fyren hadde drukket.
Nå er han død.
Ikke hør på henne. Bare se på meg.
Gi meg hånda di.
Sånn, ja.
Hva som helst for bli vakker, ikke sant?
-Du er allerede… -…vakker.
Hørte du det, doktor? Hun gjør deg arbeidsløs.
-Jeg skal gjøre deg… -…enda vakrere.
-Det bør du. -Er du klar?
Greit.
Slapp av og se opp mot lyset.
Han slutter snart å blende deg.
Lyset er veldig irriterende.
Det er litt skarpt.
Ja, jeg vet at det er stereotypisk, men jeg liker dem.
Kan jeg få en kaffe også?
Hettegenser.
Ikke rør deg!
Vis meg hendene dine!
Legg hendene bak hodet. Ned på kne.
Ikke ham.
Feil fyr, mann.
Han slipper unna!
Det er ikke ham.
Går det bra med deg?
La oss komme oss til taket.
Nordre heis
Det lover ikke godt. Men jeg tror jeg kan hamle opp med henne.
En skadet jentunge på et sykehus?
-Hun er langt mer enn det, og det vet du. -Ja.
Kanskje du skulle prøve å snakke med henne.
Sist du foreslo det, endte det ikke så bra.
Sist jeg sa det, hørte du på en annen.
Så hun er vår eneste hindring?
Det stemmer.
Bra.
Hei, du.
Hjelp meg.
Jeg vil gjerne det.
Jeg liker meg ikke her.
Ikke jeg heller.
Har du gått deg bort?
Ja, men jeg vil ikke bli med den slemme damen.
Nei.
Sam skal opp på taket så vi kan tilkalle hjelp.
Vil du bli med oss?
Kom.
Jeg ville foreslått trappa, men…
Vi tar heisen, ok?
Flink jente.
Få henne til trappehuset. Nå.
Hei, vennen. Ikke vær redd.
Når jeg har telt til tre, løper du så fort du kan, greit?
Én,
to,
tre! Løp!
-Gå med henne. -Hva med deg?
Du skulle vært til sengs.
Jeg elsker deg.
Ikke rot deg bort.
Komatøs. Hjernedød. Hjertelunge-maskin.
Det fins ikke noe oppe eller nede.
Du må holde senga.
Vekk.
Jeg er komamannen.
Du skulle vært til sengs.
La ham være!
Jeg tenkte vi kanskje måtte reparere en vask.
Virgil.
Hvor lenge har jeg vært her?
Det er opp til deg.
De ansiktsløse vil at du skal bli.
"Livet, koste hva det koste vil."
-Har jeg et valg? -Alltid.
Bestem deg, og kom deg ut.
Hva med deg?
Jeg har noen flere som må vises vei.
Carter?
Blant andre.
Lykke til, Sam.
Takk, Virgil.
Til taket
Hei, mister.
Hjelp meg, vær så snill.
Bli med meg.
Jeg klarer ikke.
Vi klarer dette sammen.
Kom igjen.
Løp.
Friheten er der nede. Jeg lover.
Lilith?
Kona di, jobben din, det framtidige barnet ditt
har blitt tatt fra deg.
Du må rase mot frykten du føler. Sammen med meg.
Slipp.
Monica valgte det.
DØDSTIDPUNKT:
Politimannen valgte det.
Og nå skal du velge det.
Jeg velger taket.
Du får ikke være med henne!
Kom igjen.
Kom, så går vi.
Takk.
Kom igjen.
Dette går bra, elskling.
Jeg elsker deg.
Jeg elsker deg
Jeg elsker deg også.
Tekst: Sissel Drag