Na otoku je včeraj divjala huda nevihta.
Grom in strela ter veliki, razburkani valovi.
A zdaj spet sije sonce.
Krog, poglej.
Jaz sem ocean, Trikotnik pa je na počitnicah.
Ne kliči me. Na počitnicah sem.
Zelo kul.
Kaj je to?
Kdo nam je odnesel del otoka?
Nevihta. Velik val je butnil v pečino in odnesel del skale.
Neverjetno, ne?
Te plasti kamnin nam kažejo zgodovino otoka.
Ta plast pepela je od izbruha vulkana pred davnimi časi,
ti mali fosili pa so ostanki starodavnega življenja.
Starodavna vrtinčasta stvar.
Blizu si. To je amonit. Morsko bitje.
Ko nocoj nastopi plima, bo vse to pod vodo.
Še en velik val bo vse to odplaknil.
Krščenduš! Krog, si že videl tako velik zob?
Ja, sem!
"Veliki zob."
Ta zob potrebujemo!
Ja! Lahko bi odprli muzej.
Muzej velikih, starodavnih zob in malih, starodavnih vrtinčastih stvari.
Super. Izkopljimo jih, preden pride plima.
Hej!
Ne bo šlo.
Vesta, kaj? Rabimo načrt.
Začnimo z majhnimi fosili, da se dokopljemo do zoba.
-Trikotnik, ti rad razbijaš. -Res?
Razbil boš kamne okoli fosilov, da jih razrahljaš,
nato pa bo treba previdno odlomiti mineralne usedline.
-Rojen sem za to. -S svojimi močmi bom opravil težji del.
Premaknil bom kamne, ko jih bo Trikotnik razbil. Dajmo!
Ne, čakaj!
Ta del bomo zagotovo razbili.
Poskušam ti pomagati.
Ojoj.
Je vse v redu, Majceni Krog?
-Ja, samo problemček imam. -Te je rak prizadel?
Nič takega ni, a včasih moje moči zatajijo.
Dobro sem. Ne boli in sčasoma se vrnejo.
Čez eno uro?
-Enkrat je trajalo en teden in… -Ves teden, Majceni Krog?
Ja. "Majceni Krog" mi ni všeč.
Velja, Drobceni Krog. Pomagala ti bova.
Bi prigrizek? Blazinico za počitek?
Krogu to ni všeč.
Vrnita se na delo! Izkopati moramo veliko fosilov.
Poskusimo spet kdaj drugič.
Da bo še večji val ob visoki plimi odnesel ostanek pečine? Ne.
Bi se zamenjal s Kvadratom ali delal kaj lažjega?
Ne! Zmogel bom.
Če si res prepričan.
Bilo je naporno izkopavanje. Trikotnik je razbil skalo.
Kvadrat je lomil drobne stvari.
Krog je poskušal odstraniti ostanke.
Ampak težko je, če si tako majcen.
-Res nočeš pomoči? -Ne, v redu je.
Poberi se!
Še težje je sprejeti pomoč, če običajno sam pomagaš.
Kako ju bom dohitel?
Pozdravita zbiralca stvari na plaži.
Sistem škripcev z zajemanjem in odlaganjem na vodni pogon.
Vau.
Težke stvari dvigne sam in kamne umakne s poti.
Jaz samo preverjam kup, da ni previsok ali majav.
Dober način, da ne prosiš za pomoč.
-Genialno je. -Odlično ti gre!
S Trikotnikom zaostajava.
Našla sva izjemne primerke Wiwaxia corrugate
in 42 vrtinčastih stvari, toda prihaja plima,
pa z zobom nisva niti začela…
Brez skrbi. Pomagal bom.
Zdaj imam čas, da vama pomagam.
Okej.
Ne, ne, ne.
Ne rabim pomoči.
Maje se. Blizu smo.
Komaj čakam otvoritev
muzeja velikih, starodavnih zob in malih, starodavnih vrtinčastih stvari.
Ja, zob!
Si hočeš oddahniti za zadnji poteg? Ne zgledaš dobro.
Dobro sem. Nehaj skrbeti zame.
Krog ni bil v redu.
Zmanjkuje nam časa. Dajmo.
Ena, dve, tri!
Ne, ne, ne.
Ne morem verjeti.
-Kako je to mogoče? -Nekdo je šaril po našem kupu.
Nekdo tako premeten, da ga Krog ni opazil.
Nisem ves čas preverjal zgornjega dela kupa.
Sprva sem, potem pa sem vama pomagal.
Nisi preverjal na vrhu? To je bilo tvoje delo.
Vsake toliko bi moral poleteti gor in preveriti. Je tako težko?
Mene kriviš? Nehal sem, ker si rabil pomoč.
Ni ti bilo treba pomagati! Ponudil si se!
Če si bil tako zaposlen, bi prosil za pomoč.
Ker je pomaganje moje delo! Jaz pomagam. Jaz!
Jaz popravljam stvari.
Ne bi smel rabiti pomoči. Potem se je vse spremenilo.
Vidva pa sta me samo gledala!
-Si v redu? Rabiš pomoč? -Ne potrebujem pomoči!
Ne, ne, ne. Plima.
Zakaj je tako težko?
Trikotnik, Kvadrat, rabim pomoč.
Bravo.
Si res mislil, da te ne rabiva več, ker si majcen?
In ker sem rabil pomoč.
Zdelo se mi je pomembno, da to ostane skrivnost.
Ti si pomemben. Rabiva te, pa čeprav si kot frnikola.
Ali če bi bil drobtina. Ne pometi je. Rabiva jo.
Krog, tvoja čarovnija!
Ja!
Pozabil sem. V vedru me je prešinilo, kako priti do zoba. Bosta pomagala?
Zna kdo narediti muzej?
Krog obožuje steno s slikami.
Vsako leto se skupaj fotografirajo v počastitev prijateljstva.
Razumem te, Krog. Le kam je šel čas?
S čudovito tradicijo so začeli, ko je Krog odkril časovni zamik.
Trikotnik, Kvadrat! Ne bi bilo lepo imeti serijo fotk o skupnem odraščanju?
Pričevanje o našem dolgem, lepem prijateljstvu.
-Ko ne vem odgovora, rečem ja. -Ja!
Danes bomo začeli z novo tradicijo.
Rekli ji bomo…
"Fotografiranje."
Običajno hočejo za fotografiranje
vse oblike izgledati karseda šik. Prijatelje hočejo navdušiti.
Poleg tega vadijo najelegantnejše poze,
da jih kamera ujame v najboljši luči.
To sem že nosil.
Še ni v redu. Ne, ne, ne.
Kaj naj oblečem?
O ja.
Na Kvadrata bo treba počakati.
Dolg si, Krog!
Čevlji! Nor sem na čevlje.
Kaj praviš na mojo pozo?
-Veselo fotografiranje vsem. -Veselo fotografiranje. Pripravljeni?
Po tradiciji se mora vse začeti z zapletenim rokovanjem,
ki mu sledi dobro koreografiran ples.
Ja, to so veliko vadili.
Na točko fotkanja.
Kaže, da so težave s staro potko za fotografiranje.
-Naneslo je blata. -Kaj bomo naredili?
Vsakič smo se fotografirali na istem kraju.
To je prvo pravilo tradicije!
Spomnil sem se. Do tja je bližnjica. Uporabimo jo.
Bližnjica? Zakaj nismo šli že prej po njej?
Ne vem. Premislil bom. Za zdaj pa po bližnjici!
Trikotnik, je tole res prava pot?
Zagotovo ni. Na tej poti si bomo uničili šik oblačila.
Šik videz pa je drugo pravilo tradicije.
Nehaj skrbeti, Kvadrat. Kmalu se pot odpre. Gremo.
Hudimana!
Je pričeska v redu?
Zelo dobra je.
Vau, kako lepa roža. Take še nisem videl.
Hej, malčica.
Je slabo? Ja.
Ne skrbi, Krog! Imam rešitev.
Druga rešitev.
Spet sem šik.
Drugo pravilo tradicije je rešeno.
Tradicija, tradicija.
Tradicija, tradicija, tradicija.
Drugačen si.
Vlaga je največji sovražnik lepe pričeske.
Ne, ne boš.
To je nesprejemljivo. Domov si grem uredit grivo.
-Dobimo se na kraju za fotkanje. -Tvegano je, Kvadrat.
Kaj če ne najdeš poti nazaj? Imaš še kaj drugega za lase?
Ne.
Okej.
Lepljivo. Tole grem oprat v mlako.
Menda bo dobro za fotkanje.
Moja pričeska!
Tvoj obraz!
Podvizajmo se, preden začne deževati. Trikotnik, za tabo!
-Na pomoč! -Trikotnik?
Mlaka katrana? Kaj se dogaja s to potjo?
Ni časa analizirati! Rešita mi čevlje!
Kdo vzame čajnik in skodelice, ne pa tudi vrvi?
Po fotkanju sem načrtoval čajanko. Razgled je veličasten.
-Zelo prijazna gesta. -Hvala, Krog.
Halo?
Primi se čajnika.
Ne, Krog, ne tvoje tunike! Raje vidim…
Primi jo. Reče se ji toga!
Hvala, Krog. Ampak tvoja tunika… Toga.
V redu je. Meni je žal za vse.
Do točke fotkanja.
Uspelo nam je.
Zdaj se spomnim. Šel sem že po tej bližnjici in točno tukaj obtičal.
Ups.
Če se ne bomo fotkali na istem kraju,
projekt časovnega zamika ne bo deloval. Dan je uničen.
Vse naše tradicije so šle po zlu. Gremo domov, preden se prehladimo.
Ne še.
Kaj bomo z deblom?
Naredili bomo most čez to vrzel
in se fotografirali na našem običajnem kraju!
Do točke fotkanja.
Ja.
-Do točke! -Ja!
Ja!
-Kako zabavno! -Noro!
Kakšna vožnja!
Uničili smo fotografiranje. In vse tradicije.
Ne vseh. Pozabili smo na najpomembnejšo tradicijo.
Na nas.
Na zapis našega dolgega, lepega prijateljstva.
Dokler smo skupaj in nasmejani, je vse v redu.
Se vseeno fotkamo?
-Čisto blatni smo. -Kaj je malo blata med prijatelji?
Ne. Zaslonka se je zaskočila.
Ves dan fotka tole zmedo in baterije je zmanjkalo.
Poglejmo, kaj imamo.
Dozdeva se mi,
da je to čudovit zapis našega dolgega, lepega prijateljstva.
"Dozdeva se ti?" Tako sem temu vedno rekel.
-On že ve. -Vem.
Ja, vsi trije vedo.
Prevedla Lidija P. Černi