Ideaalne päev meisterdamiseks.
Nii et naksad siit. Ja siis lõikad siit.
Siis voldid selle pooleks. Ja siis teed väikese…
Kuhu sa lähed?
Mida kõike sa teada ei taha? - Sa ei pea rääkima.
Olgu. Üks lõige veel.
Kui sa juba küsisid, siis asun teele. Üksi. Omapäi.
Loodusesse. Sinna.
Sest suudan vaid üksi looduses mina ise olla.
Olles vaba rahva ootuste kammitsaist.
Rahva? - Teie kahe.
Olen mõelnud. Mis siis, kui mu energia ei kuluks
teie lõbustamisele oma naljadega
või teie võlumisele oma vempudega? Kujutate ette, kes ma siis oleksin?
Peate ette kujutama, sest te ei tohi kaasa tulla.
Hästi. - Me meisterdame pabernukke.
Loodan, et teil on teie pabernukkudega lõbus.
Mina aga avastan seni oma tõelist olemust,
kahlates jõgedes, ronides mägedel ja madistades elukatega.
Leiaksite, et need seiklused on rabavad,
kuid ma ei räägi teile nendest, sest teen seda ainult enda pärast.
Miks sul sulg kübaras on?
See näeb äge välja!
Kelle meelest?
„Kolmnurk läheb sooloretkele“.
Märgin selle koha oma seikluse alguspunktiks.
Jumaldan seikluslugusid.
Männiokaste lõhn sõõrmetes ja krabisev killustik talla all.
Ma pole viit minutitki üksi olnud ja hakkan oma tõelist olemust leidma.
Ma pole lihtsalt Kolmnurk.
Ma olen Vägev Seikleja Kolmnurk!
Vägev Seikleja. Imeline.
Kajagu mägedes minu nimi. Kolmnurk!
Küllap pole see kajav koht.
Vägev Seikleja asub teele.
Vägev Seikleja on laagri üles löönud.
Minu esimene öö looduses.
Kahju, et Ring ja Ruut seda ei näe.
Oot, ei. Hea, et Ring ja Ruut seda ei näe,
sest see pole oluline.
Oluline on see, et mina seda näen.
Kõige olulisem on tohutu isiklik rahulolu,
mis tekib looduses oma kätega laagri üles löömisest.
Laagrikolmnurk.
Laagrikolmnurk!
Kaja!
Aeg magama keerata.
Head ööd mulle.
Vägeval Seiklejal on uinumisega mõningaid muresid.
Ausõna, on parem, et neid pole.
Kui nad oleksid siin, kulutaksin oma energiat,
pajatades imelisi kummituslugusid ja lauldes kauneid laule.
See annab mulle võimaluse kordki oma seltskonda nautida.
Olen omapäi ja see on tore. See on hea. See on tore ja hea.
Samas teisest küljest, kui siin pole kedagi,
kes mu saavutusi imetleks, siis kas need on saavutused?
Ja kui need pole saavutused, siis mis need on? Mis ma olen?
Kõigest väike kujund rassimas looduse ükskõikse palge all?
Terekest.
Ja kes meil siin on? See väikemees vajab nime.
Kutsun sind…
Tiberius on minu arust lahe nimi.
…Kivaks!
See on meie laager, Kiva. Päris lahe, eks?
Ära liialt erutu. Uneaeg on käes ja homme on tähtis päev.
Hüva, olgu. Üks kummituslugu enne uinumist.
Ja kui nad ukse avasid, nägid nad õudset luukeret!
Ruut ehmatab alati. Nojah.
Head ööd, Kiva.
Vägev Seikleja ehitab endale onni.
Vaata seda, Kiva.
Arvad, et see on lahe? Sa pole midagi näinud, Kiva.
Just nii, Kiva. Ma tegin seda meelega.
Vägev Seikleja suundub kõige kuivemasse kõrbe.
Läbi võimsaima mussooni.
Sügavaimasse ja pimedaimasse džunglisse.
Vägev Seikleja vallutab maad ja merd.
Kiva, ütlen sajandat korda, kui sa ei tahtnud mao roaks saada,
oleksid pidanud ütlema.
Ruudul oleks olnud midagi mao kohta öelda, tean seda.
Ringil samuti.
Neil oleks kogu seikluse kohta mõndagi öelda.
Hei, Kiva. Ei upu.
Oota, Kiva! Ma tulen!
Vägev Seikleja imetleb ookeani saladusi.
Ta on vapustatud, rabatud, aukartusest haaratud.
Ja õhupuudusest lämbumas.
Iga vägeva seikleja elus tuleb teha keerulisi otsuseid.
Kuigi Kolmnurk hindas Kiva seltskonda,
teadis ta, et oli aeg edasi liikuda.
Lõppude lõpuks plaanis Kolmnurk üksi metsikut loodust taltsutada.
Pealegi paistis, et Kiva tundis end koduselt siin…
Kiva!
Ma ei saa jätkata. Mulle aitab.
Olen oma varustuse kaotanud ja tagasiteed pole.
Milleks see kõik oli? Muidugi tegin sel retkel
lõkkeid ja onne, saamata kelleltki abi.
Muidugi taltsutasin loodust ja avastasin uusi maid,
kasutades vaid oma nutti ja võitmatut seiklusjanu.
Muidugi võitlesin paljakäsi madudega.
Kuid lõpuks ei tähenda see kõik mitte midagi.
Sest kes saab pajatada selle vapra väikese kolmnurga suurtest seiklustest?
Kolmnurk! - Kolmnurk!
Tore. Nüüd kajab.
Tere, Kolmnurk.
Nii, nii.
Mida te siin teete?
Tead, me… Ring?
Kolmnurk, ausalt öeldes jälitasime sind.
Mida? Miks?
Olime mures, kuidas sa üksi toime tuled.
Oot.
Tahate öelda, et olete mind terve aja jälitanud?
Nojah.
See on…
fantastiline!
Te nägite siis kõike!
Nägite, kui madu oli, nagu… Ja ma tegin hei-jaa!
Ja madu oli, nagu…
See polnud päris… - Ruut.
Jah, ei. Jah, me nägime. Me täiega nägime.
Ma olin, nagu, hei-jaa! Mäletate?
Jah, kindla peale nägime.
Ega te näinud mind kiviga rääkimas?
Ei.
Hästi. Mäletate, kui kaktus mind oradega torkis?
Karjusin: „Ei lähe läbi! Täna seda ei juhtu!“
Ring ootas sel hommikul sõpradega kohtumist erilise elevusega.
Hei, kas tahate midagi vapustavat näha?
Mida?
Hüva, see pidi üllatus olema,
ent käisin eile üksi väikesel seiklusel.
Olen seda teinud.
Jõudsin kohta, kuhu ma polnud varem sattunud.
Te ei kujuta ette, mille leidsin. Iidsed varemed.
Varemed? Kõlab hirmsalt. - Olen käsi.
Hüva, tulge.
Kuidas ma seda varem näinud pole?
Sammuge ettevaatlikult.
Loodan, et seal saab istuda ja raamatut lugeda.
Mina loodan, et avastame uue loomaliigi. Mõne kurja tippkiskja.
Ma ei näinud eile ühtki tippkiskjat.
Siis olen mina vaikimisi tippkiskja. Parem ongi.
Oleme kodust üsna kaugel, kas pole?
Ära muretse, Ruut. Teen selliseid asju kogu aeg.
Usalda mind.
Jah, Ruut. Ring ei astu iial ämbrisse.
„Ring teeb vea“.
See on sealsamas.
Rahulikult. Ei tahaks koju lööbega minna.
Kas pole äge koht, Ruut?
Olge nüüd! Me pole kõige ägedamasse kohta jõudnud.
See on tõesti äge.
Mis koht see olla võiks, Ring?
See on vana. Vanem kui mina.
Ah sa mait. Huvitav, kes selle ehitas? Ja kuhu nad kadusid?
Äkki läksid toiduaineid hankima.
Jaa!
Sul oli õigus, Ring.
Mul olid kõhklused, kuid see koht on võrratu.
Jäta.
Oot. Lõikasite ka kooriku maha? Arvasin, et teen seda ainsana.
Olge lahked. Jätame need su kilpkonnale. - Aitäh. Tal on väga rafineeritud maitse.
Lõbus ja avastusrohke päev seljataga,
otsustasid Ring, Ruut ja Kolmnurk, et oli aeg koju minna.
Tänan kutsumast, Ring.
Ma poleks iial seda üksi teinud.
Tühiasi. Päriselt, ma…
Tegelikult tahan sagedamini teid sellistele retkile viia.
See võib olla veidi hirmutav, kuid tegelikult pole midagi karta,
kui oled seda paar korda teinud ja pisut õppinud. Uskuge mind.
Ring?
Ring? Tee on vee all. - Ja vesi on väga sügav.
Tõus tuli.
Kuidas me siis üle saame?
Jah. Ega sa unustanud, et me ei saa sinu moodi hõljuda?
Ei. Muidugi ei unustanud.
Unustas küll.
Hüva. Vabanda, ei taha liialt pärida,
aga kuidas me koju saame?
Hüva. Et asi selge oleks,
oli mul kindlalt meeles, et tõus tuleb,
ja ma kindlalt ei unustanud, et te ei oska hõljuda.
Ta kindlalt unustas.
Mu plaan oli ilmselgelt algusest peale tagasi mäe otsa hõljuda,
üksi, võtta sealt paat ja teile järele aerutada.
Sa kavatsesid meid siia jätta?
Ma…
Kui midagi juhtub, puhu seda ja tulen tagasi.
Seda. Olgu.
Kuulsime vist tippkiskjat. - Sina arvasid, et kiskjat kuulsime.
Ärme vaidle, kes mida kuulis.
Oluline on see, et paadivärk ei toimi. Aga pole lugu.
Ring poleks meid siia varuplaanita toonud.
Ma tean. Kavatsesid suureks paisuda ja meid üle viia. Eks?
Just. Jah. See toimib.
Ilmselt.
Ring? Arvan, et sa pead suurem olema, et meid kanda.
Oleme kodust liiga kaugel. Ma…
Mu võimed on mäest nii kaugel nõrgemad.
Kas me jääme siia elama?
Ei mingil juhul. Ringil on kindlasti varuvaruplaan.
Eks ole? - Ootame mõõna.
Ja kui kaua see võtab?
12 tundi.
12 tundi? Aga ma ei saa kummeliteeta magada.
Kui ma ei pane õhtul kilpkonna tuttu, tabab teda masendus.
Olgu. Me teeme silla. Hüva. Kuidas betooni teha?
Oleksid pidanud selle enne välja uurima!
Klassikaline Ruut, nagu alati ette valmistamata. Kõik on sinu süü!
Ei ole!
Sul on õigus. See pole sinu süü.
Aga siis peab see minu süü olema. Kuigi mul on tunne, et see pole minu süü.
Ma… - See pole tingimata kellegi süü.
Peame vaid ühe öö õues ööbima ja jõuame peagi koju.
Aga ma ei oska õues ööbida.
Mina mõistagi oskan, aga ma ei taha.
Jätke kõik minu hooleks. - Olgu. Me usaldame sind, Ring.
Alustame esmatähtsast ja kogume peavarjuks materjali.
Mingis mõttes täpselt selleks ma teid siia tõingi.
Mis on parem seiklus kui välistingimuste trotsimine?
Tõsiselt, Ring?
Sellest peaks piisama, semud.
Olen teiega aus.
Siinne materjal ei kõlba peavarju ehitamiseks.
Süüdistada saab vaid emakest loodust.
Aga vaadake seda.
Kellel janu on?
Aitäh eimillegi eest, Ruut. Oleksin söönud nagu kuningas,
kui oleksid lubanud neid imelikke marju süüa.
Mis põõsas see oligi? - Mürgimarjapõõsas.
Näed? Ma… Sain aru.
Oot, mul on midagi.
Meie võileivakoored. Jätsin need alles.
Aga need on mu kilpkonnale.
Ring on elupäästja!
Hei, sööd mu kilpkonna toitu. Ta jääb nälga.
Hästi, olgu!
Kui sa poleks varemetes nii kaua mänginud,
oleksime enne tõusu naasnud.
Kui sina oleksid üritanud lehest juua, oleksid sina minu asemel läbimärg.
Mul on külm, olen märg ja see on sinu süü!
See on minu süü!
Mida?
Ausalt öeldes
olen vist nii harjunud hõljuma, et unustasin, et teie ei suuda seda.
Ma ei mõelnudki sellele, mis tõusu ajal juhtub.
Mõtlesin vaid endale.
Võlgnen teile mõlemale vabanduse.
Palun vabandust.
Pea kinni. Unustasid, et me ei oska hõljuda?
Kui seda varem ütlesin, viskasin nalja.
Ma tean. Sellele pole vabandust. Oleme minu pärast siin.
See on minu süü.
Sa pole kunagi süüdi! - Jaa, meie astume alati ämbrisse.
Kui te mind enam ei usalda
ega taha minuga enam seiklema tulla, siis ma mõistan.
Mida? Muidugi usaldame sind.
Jaa, usaldame su kätesse oma elu. Aga vau!
Sa läksid tõsiselt rappa.
Hei, mäletad, kui kaevasime Ruuduga su hoovi tiigrilõksu,
kuna nägime oma arust tiigrit, aga see oli orav?
See on sama asi, ainult et seekord astusid sina ämbrisse.
Jah.
Või kui värvisime üllatuseks su koobast, aga poole peal sai värv otsa?
See on sama asi, aga meie asemel oled sina.
Olgu. Mõistan. - Jah, aitab juba, Ruut.
Aeg kohutavat ööd veetma asuda,
tänu Ringile.
Sild! - Sild!
Hei, Ring, kui tubli ma õues ööbides olin? Paneksin hindeks 9,
kuid lepin ka 10-ga, kui sedasi arvad.
Kolmnurk, oleksid mürgimarju söönud ja kasutasid tekina kõrvenõgest.
Tegelikult oli see sügelusnõges, tarkpea. Ja kui sa poleks
mu koorikuid ära söönud, siis mu kõht ei koriseks.
Hei, vaadake.
Kodu pole iial nii kaunis tundunud.
Jah. Mingis mõttes on hea, et minu pärast lõksu jäime
ja kummitavates varemetes kohutava öö veetsime,
sest oskame nüüd paremini hinnata…
Ei.
Issi on kodus.
PÕHINEB MAC BARNETTI JA JON KLASSENI TEOSTEL „TRIANGLE“, „SQUARE“ JA „CIRCLE“
Tõlkinud Vova Kljain