Klusais laiks, kad nakti ir nomainījis rīts
un visi vēl ir ieritinājušies gultā.
Izņemot Kvadrātu.
Jo šodien ir viņa kārtējā
katra otrā mēneša, ik pusgada pludmales sakopšanas diena, kad viņš pamatīgi…
un es gribu teikt - tiešām pamatīgi -, sakopj pludmali.
Un tur bija, ko sakopt.
Iepriekšējā vakarā bija plosījusies vētra un izskalojusi krastā visādas drazas.
Pag, kas tas?
Blēde tāda!
"Šodien gara pastaiga. Saskaitīju 30 jaunas palmas.
Man ļoti garšo Kvadrāta pankūkas.
Slepenā sastāvdaļa, protams, ir kanēlis."
Pag, ko? Kvadrāts?
Nevienu citu Kvadrātu viņš nepazina.
Kas to rakstīja? Kā tu zini par kanēli manās pankūkās?
Tas ir noslēpums!
Nomierinies, Kvadrāt! Tam jābūt Trijstūrim.
Viņš apgalvo, ka ir izcils sagaršotājs.
Aiziešu atdot viņam viņa zīmīti.
Kvadrāt! Es pie okeāna atradu tavu zīmīti un, godīgi sakot, nepriecājos.
Tās ir privātas ziņas!
Manu zīmīti? Ko?
"Mazās lapiņas man izraisa niezi, bet ziedi ir skaisti.
Izskatās, ka līs. Trijstūris miegā runā."
Mani guļošu visbiežāk redzi tu.
Es vienmēr snaužu, kad tu stāsti stāstus. Un es miegā nerunāju!
Visi zina, ka tu miegā runā.
Bet es šo nerakstīju.
Nācu parādīt tev zīmīti, ko atradu es.
Tajā ir izpausta manu pankūku slepenā sastāvdaļa.
Kanēlis! Protams.
Pag! Tu taču zini, ko tas nozīmē?
Tas ir pašsaprotami, Kvadrāt! Uz salas ir spiegs!
Viņš vāc mūsu noslēpumus un stūķē stikla pudelēs.
Bet kurš? Kāpēc?
Pag! Varbūt Lode?
Lode! Protams. Kā gan citādi.
Varbūt viņa varētu ieteikt, kā tikt ar tiem spiegiem galā!
Nē! Spiegi ir rakstījuši tikai par mums, nevis Lodi.
Nedrīkstam viņu iejaukt.
Domā, ka mūs novēro arī tagad?
Klau, mums tikai jāsaglabā miers un…
"Zīmīte pudelē".
Lasi! Lasi!
Šonakt mēness bija tik spožs! Man jādzer vairāk ūdens.
Trijstūris bez atļaujas paņēma Kvadrāta jojo…
-Tad lūk, kur tas pazuda! -Kad salabošu, atdošu.
Pag! Tu to salauzi?
Domā, Kvadrāt!
Vēl viens tumšs noslēpums par to, ko es varētu būt izdarījis?
Tas to pierāda! Mūs vēro spiegi!
Krīzes brīžos pat prātīgais Kvadrāts bija viegli iespaidojams.
Neviens nav nevainojams.
Labi.
Vairs nerunāsim, līdz būsim iekšā.
Iespējams, mūs noklausās arī tagad.
Labi. Tagad tas spiegs neko neredzēs.
Jābūt ļoti piesardzī…
-Kas ir? -Te nav droši.
Mājā ir sīka noklausīšanās ierīce.
Esmu pārliecināts, ka tā ir parasta vabole.
Kas būs tālāk? Viņi uzzinās par citronu manos cukura cepum…
-Es jau esmu pateicis par daudz. -Mēs tiksim skaidrībā. Tikai jāpadomā.
Ko tie spiegi no mums grib?
Informāciju par mums?
Īpaši par gulēšanas un pankūku cepšanas paradumiem?
Tieši tā! Tāpēc mēs savus noslēpumus pasniegsim uz sudraba paplātes.
Un, kad viņi to gaidīs vismazāk, - bums! Iekritīs mūsu lamatās!
-Kādās lamatās? -Uzticies man! Aši uzvelc šo!
Jā.
Izskatās pietiekama dziļa. Ej visu uzstādīt, bet es apsegšu bedri.
-Varam sākt. -Ideāli!
Tagad skaļi tēlosim sevi,
un, kad ieradīsies spiegi, lai nozagtu mūsu noslēpumus, - bums!
Bedrē iekšā. Met nost tērpu! Sākas izrāde.
Ceru drīz ķerties pie šīm…
gardajām pankūkām, kad pamodīsies mans labais draugs Trijstūris.
Tā. Kur ir mans slepenais kanēlis?
Te nu es esmu, sapņoju par saviem noslēpumiem.
Tad re, kur jūs esat!
-Lode! -Lode!
Es jūs abus visur izmeklējos.
Pag! Kāpēc takas vidū izrakāt bedri? Kāds vēl iekritīs.
Jā, tāds ir plāns! Mēs ķeram spiegus.
Mēs atradām šīs pudeles,
kurās bija paslēptas zīmītes ar visiem mūsu noslēpumiem.
Ko jūs ar tām darāt? Jūs taču tās neizlasījāt?
Protams, izlasījām! Bet tu gan tās nelasi, labi?
Tajās ir ļoti sensitīva informācija par mums.
Es zinu, kas tajās rakstīts. Tās ir manējās!
To vajadzēja saprast agrāk.
Tās zīmītes ir privātas.
Gribi teikt, ka tas spiegs esi tu?
Spiegs? Par ko jūs runājat?
Nu labi. Es jums izstāstīšu, bet nesmejieties!
Dažreiz, kad jūtos apjukusi un gribu tikt skaidrībā ar emocijām,
man patīk savas domas uzrakstīt un iesviest okeānā.
Redzot, kā tās aizpeld, es emocionāli attīros.
Vētra būs izskalojusi dažas pudeles atpakaļ uz salas.
Neticami, ka jūs tās zīmītes izlasījāt! Es jūtos tik neērti!
Piedod! Bijām pārņemti ar to, ka mūsu noslēpumi atklājušies…
Tāpēc izlasījāt visus manus noslēpumus? Vai tā?
Bijām apjukuši. Tas vairs neatkārtosies. Apsolām!
Zvēriet!
Zvēram.
Labi. Tas nekas. Jūs nezinājāt.
Tas ir parasts pārpratums. Aizmirsīsim to!
Ā, Kvadrāt, saskaņā ar manu kalendāru šodien ir tava kārtējā
katra otrā mēneša, ik pusgada pludmales sakopšanas diena, vai ne?
Jā. Un ik smilšu graudiņš ir tur, kur tam jābūt.
Izklausās, ka šodien ir ideāla diena pludmalei.
Skat! Mums pat ir pankūkas uzkodām.
Bija tik muļķīgi domāt, ka mūs izspiego.
Jā.
Lai gan tagad, kad zinu, ka tā bija Lode,
es nespēju beigt prātot, ko vēl
viņa par mums ir rakstījusi tajās zīmītēs pudelēs.
Ei, draugi!
Jā. Par šodienu viņai varētu būt daudz pārdomu.
Nu ko. To jau laikam zinās tikai okeāns.
Līdz rītam, ja? Tikai paņemšu vienu ceļam.
Viņa ir šausmīgi priecīga.
Jā. Mazliet par priecīgu, ja gribi zināt manas domas.
Kvadrāt, mums tā pudele jādabū.
Pag, ko? Vai esi prātu zaudējis?
Skat, tā ir tur! Negribi zināt, ko Lode uzrakstīja?
Noteikti mūs pamatīgi nokritizējusi, ja no tā sapīkuma spēja atgūties tik ātri.
Tu tā nedomā?
Neticami, ka tu to vispār ierosini.
Protams, viņa bija sapīkusi un visu pēcpusdienu lielākoties sēdēja viena.
Un vispār es tiešām pieķēru viņu blenžam uz mani, kad piesmēlu spaini.
Viņa noteikti rakstīja par mums. Varbūt mēs varētu…
Ak nē. Kvadrāt, nevajag!
Bet pag, nē. Nē, mēs nedrīkstam. Nē, protams, ne!
Kvadrāt, mēs varam to paņemt, izlasīt un iemest atpakaļ. Viņa nemaz neuzzinās.
Zīmītē var būt iznīcinoša informācija.
Ja nu tā tiks izskalota kādā tālā krastā un kāds to izlasīs un nodomās:
"Oho, šis Kvadrāts nu gan šķiet viens nejauks zellis."
-Nejauks? -Vai ļaunāk.
Ja nu viņa ir atklājusi vēl kādu tavu pankūku slepeno sastāvdaļu?
Lasi! Lasi, Kvadrāt! Lasi!
Labi, labi!
Piedod, Lode!
"Jūs abi man zvērējāt, ka nekad vairs nelasīsiet manu dienasgrāmatu."
Kaut ko atradāt?
Kā jums nav kauna!
-Trīskārt zvēram nekad vairs tā nedarīt! -Lode! Ak nē!
-Tev jātic! -Apsolām. Tiešām…
Pietiek!
Es nekad vairs nevarēšu jums uzticēties.
Viņai taisnība. Neticami, kā izrīkojāmies. Esam briesmīgi draugi.
Jā. Absolūti briesmīgi.
Es nevaru… Man jāiet.
Es nevarēju atrast pudeli.
Kvadrāts steidzās satikties ar Lodi un Trijstūri.
Jo Trijstūris bija teicis, ka viņam esot jāparunā par kaut ko ļoti svarīgu.
Tūlīt būšu. Nedrīkstu kavēties.
Trīsstūris taču teica: "Tas ir jauns izgudrojums."
Tikai ceru, ka tas nebūs ilgi.
Man vēl jāaplaista augi un jānomazgā trauki, un…
Ak nē, es sāku svīst. Ceru, ka viņi nepamanīs.
Sveiks, Kvadrāt! Tu izskaties sauss.
Paldies, ka esat man pievienojušies šajā izcirtumā.
Esam sapulcējušies, lai uzspēlētu spēli, ko tikko izdomāju.
Jauna spēle?
Interesanti.
Tā ir interesanta.
Šajā jaunajā spēlē divi no mums slēpsies, bet trešais viņus meklēs.
Es to saucu par meklēšanas spēli.
Oho! Ļoti oriģināla ideja.
Paldies. Piekrītu, ka spēle ir oriģināla, un es pats esmu oriģināls.
Paldies par to.
Sāksim! Es aizvēršu acis un skaitīšu līdz 20, bet jūs abi slēpsieties.
Marš!
Viens. Divi. Trīs. Četri.
Te būs labi.
Pieci.
-Seši. -Tā bedre ir neriktīga!
-Septiņi. Astoņi. -Labāk turpināšu meklēt.
Piedod, Lode!
-Es tevi neredzēju. -Deviņi.
Desmit.
Vienpadsmit. Divpadsmit.
-Jāpaslēpjas… -Trīspadsmit.
-Četrpadsmit. Piecpadsmit. -Nesalaid visu dēlī!
Ak nē! Man vairs nav laika.
-Sešpadsmit. Septiņpadsmit. -Vai krāsni izslēdzu?
Astoņpadsmit.
Deviņpadsmit.
Divdesmit!
Kas tas?
Atradu!
Labi. Kvadrāt, iesaku nākamreiz tiešām atrast slēptuvi.
Un, Lode, tu vienkārši planēji mazliet augstāk nekā parasti. Neefektīvi.
Bāc! Nezināju, ka tu spēj paskatīties tik augstu.
Lode, ir tava kārta meklēt. Mēs ar Kvadrātu slēpsimies.
Aiziet!
Viens. Divi. Trīs. Četri.
Pieci.
Labi, jāatrod kāds stūris.
Laikam jāpietupstas, lai mani neredz pa caurumu.
Vai! Ceru, ka šī vieta ir pietiekami laba… Bet ne pārāk laba.
Gribu, lai viņi domā, ka spēlēju pareizi.
Vai man te patīk?
"Kvadrāta īpašais stūrītis".
Atradu!
Nu labi.
Nu, kad esam vienisprātis,
ka mana jaunā un oriģinālā spēle ir ļoti veiksmīga,
domāju, ka varam beigt.
Labi. Tu esi malacis, Trijstūri.
Paldies. Un uz redzēšanos!
Un neaizmirstiet visiem pastāstīt par meklēšanas spēli,
kuras nosaukums ir nemirstīgs un neaizmirstams.
Jauki.
Nu labi. Kas vēl man jāizdara? Varētu atkal sakārtot grāmatplauktu.
Šorīt jau sakārtoju, bet par ļaunu nenāks.
Un man vajag…
Es varētu?
Likās, ka Kvadrātam šī vieta bija kas vairāk nekā tikai slēptuve.
Sveiki, mazie draudziņi!
Ziniet, ir ļoti patīkami
atrast pasaulē kādu īpašu stūrīti, kas pieder tikai jums.
Izskatās, ka Kvadrāts to tiešām izbauda.
Tāpēc domāju - būs labāk, ja viņu netraucēsim. Pagaidīsim ārā!
Laiks bija paskrējis nemanot.
Reizēm tā gadās.
Turpmāk Kvadrāts šeit atgriezās ik pa laikam.
Viņš šai vietā nez kādēļ jutās labi.
Kvadrāt, vai tur esi tu?
Tu joprojām slēpies? Piedod, draugs! Tas ir vecais jaunais izgudrojums.
Tagad mums ir jauns jaunais izgudrojums.
Tā ir spēle, kurā mēs skraidām un piesitam cits citam.
Es to saucu par piesišanas spēli.
O, vēl viena oriģināla spēle. Vai jūs gribētu ienākt?
Kā tad!
Ei, te ir diezgan jauki.
Jā. Man patīk izsmalcinātie rotājumi.
Vai tu to izšuvi pats?
Te ir diezgan labi iekārtots.
Izņemot to, ka tev ir skudras. Es tev palīdzēšu.
Iedomājos, ka tev derētu vairāk gaismas.
Paldies.
Es saprotu, kāpēc tu te uzturies.
Tā nav meklēšanas vai piesišanas spēle, bet tas ir diezgan labs jauns izgudrojums.
Pag, nē. Tas ir jēdzīgs nejauns izgudrojums.
Ei, šai mizai ir diezgan forša faktūra.
Ups!
Paldies, ka ļāvi mums te paciemoties.
Es labprāt iegrieztos atkal.
Jā! Šķiet - tas varētu būt tāds kā mūsu stūrītis, zini?
Noteikti. Bija prieks jūs satikt.
Atā, Kvadrāt! Līdz nākamajai reizei!
Visu labu!
Tagad Kvadrāta stūrītis šķita citāds.
Kvadrāts nesteidzās atgriezties.
Viņš neatgriezās arī vēlāk.
Varbūt paskatīsimies, ko viņš dara?
Tā. Ir viegli salikt pēc alfabēta,
bet, ja sakārtošu pēc izmēra vai krāsas, izskatīsies kārtīgāk.
Un ko iesākt ar pārāk lielajiem komiksiem?
No kurienes tās drupačas rodas?
Man tiešām jānopērk paplātes… Nezinu. Varbūt tās nav modē.
Negribu tēju pārkarsēt… Vai noturēt par ilgu…
Vai rīt aizgulēties.
Īpašajā stūrītī var atgriezties jebkurā brīdī.
Pat neesot tur.
PAMATĀ - MAKA BĀRNETA UN DŽONA KLASENA GRĀMATAS TRIJSTŪRIS, KVADRĀTS UN LODE
Tulkojusi Aija Apse