Horizonte ką tik pasirodė saulutė,
ir visi tebemiega savo lovelėse.
Išskyrus Kvadratą.
Nes šiandien - jo suplanuota
pusmetinė paplūdimio švarinimo diena, kai jis kruopščiai…
kartoju, kruopščiai švarina paplūdimį.
O šiandien teko nemažai paplušėti.
Praėjusią naktį praūžusi audra
išmetė į krantą visokiausių daiktų.
Pala, o kas čia?
Slapukas!
„Šiandien ilgai vaikščiojau. Suskaičiavau 30 naujų palmių.
Man patinka Kvadrato blynai.
Slaptas ingredientas - tikriausiai cinamonas.“
Pala, ką? Kvadrato?
Kvadratas nepažinojo jokio kito Kvadrato.
Kas tai parašė? Iš kur sužinojai apie cinamoną mano blynuose?
Tai - paslaptis!
Ramiai, Kvadrate. Čia turbūt Trikampio darbas.
Jis sako, kad yra geras degustatorius.
Grąžinsiu jam tą laiškutį.
Kvadrate! Ant kranto radau tavo laiškutį ir, jei atvirai, susinervinau.
Tai - asmeniška!
Mano laiškutį? Ką?
„Tie maži lapeliai sukelia niežėjimą, bet gėlytės - labai gražios.
Regis, artinasi lietus. Trikampis kalba per miegus.“
Niekas nemato manęs miegančio tiek, kiek tu!
Aš visad užmiegu nuo tavo kalbų.
Ir aš nekalbu per miegus!
Visi žino, kad kalbi per miegus, Trikampi.
Bet aš nerašiau šio laiškučio.
Kaip tik skubėjau tau parodyt rastą laiškutį,
kuriame išduodamas slaptas mano blynų ingredientas.
Cinamonas! Žinoma.
Pala. Juk supranti, ką tai reiškia?
Aišku kaip dieną, Kvadrate! Saloje yra šnipas!
Jie renka mūsų visas paslaptis ir kiša jas į stiklo butelius.
Bet kas? Kodėl?
Pala. O Apskritimas?
Apskritimas! Žinoma. Visko gali būti.
Gal jis mums patars, ką daryt su tais šnipais!
Ne! Šnipai rašo tik apie mudu ir nė žodelio apie Apskritimą.
Nereikia jo velt į šitą reikalą.
Manai, ir dabar mus kas nors stebi?
Klausyk, dabar nusiraminam ir…
„Laiškutis butelyje“.
Skaityk!
„Šiąnakt labai ryškiai švietė mėnulis. Reikėtų gerti daugiau vandens.
Trikampis neatsiklausęs pasiėmė Kvadrato jo jo…“
- Tai štai kur jis dingo! - Būčiau sutaisęs ir grąžinęs.
Pala, tu jį sulaužei?
Susikaupk, Kvadrate!
Dar viena paslaptis apie tai, ką gal padariau, o gal nepadariau?
Tai dar kartą įrodo, kad mus seka šnipai!
Kritišku momentu net Kvadratas lengvai tuo patikėjo.
Taip visiems gali nutikti.
Gerai.
Daugiau nė žodžio, kol negrįšim namo.
Gali būt, kad ir dabar mūsų klausosi.
Gerai. Tai turėtų sumažint šnipo regėjimo lauką.
Per didelė atsarga gėdos nedaro…
- Kas yra? - Čia nesaugu.
Mano namai pilni blakių.
Čia tik paprastas vabaliukas.
Kas toliau? Jie išsiaiškins, kad dedu citrinos į cukrinius sau…
Išplepėjau.
Mes viską išsiaiškinsim. Tik reikia gerai pagalvoti.
Ko šnipams iš mūsų reikia?
Informacijos apie mus?
Kaip mes miegam ir kaip kepam blynus?
Būtent! Paduosim jiems savo paslaptis ant sidabrinės lėkštutės.
Ir kai jie mažiausiai to tikėsis - bum! Paklius tiesiai į spąstus!
- Kokius spąstus? - Pasitikėk manim. Štai, užsidėk!
Taip.
Gerai, regis, pakankamai gilu. Pasiruošk, kol aš paslėpsiu duobę.
- Galim pradėti. - Labai gerai!
Dabar garsiai kalbėsim kaip niekur nieko,
o kai čia pasirodys šnipai ir norės pavogti mūsų paslaptis, bum!
Tiesiai į duobę! Nusiimam maskuotę. Šou prasideda.
Kaip noriu šių…
skanutėlių blynų, bet palauksiu, kol atsikels mano draugas Trikampis.
Kur mano slaptasis cinamonas?
O aš miegu ir sapnuoju visas savo paslaptis.
Štai kur jūs!
Apskritime!
Visur jūsų ieškojau.
Pala. Kodėl iškasėt duobę tiesiai ant kelio? Kas nors gali įkristi.
Toks mūsų planas! Mes gaudom šnipus.
Radom šiuos butelius,
į kuriuos įdėti laiškučiai su visomis mūsų paslaptimis.
Ir ką jūs darėt? Tik nesakykit, kad perskaitėt!
Aišku, kad perskaitėm! Bet tu neskaityk, gerai?
Juose yra labai asmeninės informacijos apie mus abu.
Aš žinau, kas ten parašyta. Aš juos parašiau!
Keista, kad jie anksčiau to nesuprato.
Tie laiškučiai - asmeniniai.
Tai tu - šnipas?
Šnipas? Ką tu čia tauški?
Gerai. Aš pasakysiu, tik nesijuokit.
Kartais, kai susivelia mintys, ir noriu suprasti savo jausmus,
užsirašau savo mintis ir išmetu jas į vandenyną.
Aš nurimstu, kai matau jas nuplaukiant.
Audra turbūt išmetė kelis butelius atgal į salą.
Negaliu patikėt, kad jūs jas perskaitėt! Man taip gėda!
Atleisk. Šitaip susinervinom, kad paaiškėjo mūsų paslaptys…
Ir nusprendėt perskaityt mano paslaptis? Ar gražu taip daryti?
Mes nepagalvojom. Daugiau taip nedarysim. Pažadu!
Duokit garbės žodį.
Garbės žodis.
Gerai, viskas gerai. Jūs paprasčiausiai nežinojot.
Mažutis nesusipratimas. Pamirškim.
Kvadrate, mano kalendoriuje pažymėta, kad šiandien - tavo suplanuota
pusmetinė paplūdimio švarinimo diena, taip?
Taip. Visos smiltelės savo vietoje.
Na, tuomet būtų smagu pažaisti paplūdimyje.
Žiūrėkit, net blynų turime.
Buvo kvaila galvoti, kad mus kažkas seka.
Taip.
Nors dabar, kai žinau, kad juos rašė Apskritimas,
netveriu kailyje sužinoti,
ką dar jis apie mus yra parašęs tuose laiškeliuose.
Bičiuliai!
Taip.
Patikėk, šiandien jam kils nemažai minčių.
Na. Bet jas sužinos tik vandenynas.
Pasimatysim rytoj, gerai? Pasiimsiu vieną į kelią.
O jis linksmas.
Taip. Net per linksmas, sakyčiau.
Kvadrate, reikia ištraukti tą butelį.
Pala, ką? Tau galvoj negerai?
Žiūrėk, štai jis! Negi tau neįdomu, ką parašė Apskritimas?
Jis turbūt išdėjo mus į šuns dienas,
kad pakeltų sau nuotaiką.
Nemanai?
Kaip tau galėjo apskritai šauti tokia mintis?
Taip, jis buvo nusiminęs, ir, taip,
visą vakarą su mumis nebendravo.
Bet, tiesą sakant, mačiau, kaip jis į mane spoksojo, kai pyliau į kibirą vandenį.
Jis tikrai parašė apie mus. Gal reikėtų…
Ne. Kvadrate, nedrįsk!
Bet, pala, ne. Taip negalima. Jokiu būdu!
Kvadrate, mes tik ištrauksim, perskaitysim ir išmesim atgal. Jis nesužinos.
Tas laiškutis gali atnešt mums bėdos.
Jei jį išmes kokioje nors tolimoje saloje, kas nors perskaitys ir pagalvos:
„Bet ir bjaurus tas Kvadratas“?
- Bjaurus? - Arba dar blogiau!
O jei jis atskleis dar vieną slaptą tavo blynų ingredientą?
Skaityk! Skaityk, Kvadrate! Skaityk!
Gerai!
Atleisk man, Apskritime.
„Jūs davėt garbės žodį, kad daugiau niekada neskaitysit mano laiškučių.“
Radot ką nors?
Kaip jūs galėjot?
- Tvirtas garbės žodis… - Apskritime! Ne!
…kad daugiau niekada to nedarysim!
- Patikėk mumis! - Prisiekiam. Mes tikrai…
Gana!
Daugiau niekada netikėsiu jumis.
Jis teisus. Ką mes padarėm? Kokie mes negeri draugai.
Taip. Labai negeri.
Aš negaliu… Verčiau eisiu.
Aš neturėjau butelio.
Kvadratas skubėjo susitikt su Apskritimu ir Trikampiu.
Nes Trikampis pasakė, kad nori aptarti kažką labai svarbaus.
Jau netoli. Negaliu vėluoti.
Trikampis užtikrino, kad tai - labai svarbu.
Tikiuosi, ilgai neužtruksiu.
Man dar reikia palaistyti gėles, suplauti indus ir…
Ne, suprakaitavau. Tikiuosi, jie nepastebės.
Sveikas, Kvadrate. Atrodai sausas.
Ačiū, kad atėjot susitikti su manim šioje miško aikštelėje.
Šiandien susirinkome čia pažaisti naują žaidimą, kurį sugalvojau.
Naują žaidimą?
Įdomu.
Žinoma, įdomu.
Šiame naujame žaidime du slepiasi, o trečias ieško.
Pavadinau jį ieškonėmis.
Nieko sau! Labai originali mintis.
Ačiū. Sutinku, kad žaidimas yra originalus, kaip ir aš.
Ačiū dar kartą.
Taigi, aš užsimerksiu ir skaičiuosiu iki 20, o jūs slėpsitės.
Pradedam!
Vienas. Du. Trys. Keturi.
Puiki vietelė.
Penki.
- Šeši. - Kažkokia negera duobė.
- Septyni. Aštuoni. - Paieškosiu geresnės vietos.
Atsiprašau, Apskritime.
- Nemačiau, kad čia tu. - Devyni.
Dešimt.
Vienuolika. Dvylika.
- Reikia slėptis. - Trylika.
- Keturiolika. Penkiolika. - Greičiau. Nesusimauk.
Ne! Nebespėsiu pasislėpt.
- Šešiolika. Septyniolika. - Išjungiau orkaitę?
Aštuoniolika.
Devyniolika.
Dvidešimt!
O kas čia?
Radau!
Gerai. Kvadrate, kitąkart susirask geresnę vietą pasislėpti.
O tu, Apskritime, tiesiog sklandei truputį aukščiau nei visada. Nesuveikė.
Nežinojau, kad gali matyti taip aukštai.
Apskritime, dabar tavo eilė ieškoti. O mes su Kvadratu slėpsimės.
Nagi.
Vienas. Du. Trys. Keturi.
Penki.
Tik reikia susirasti tinkamą kampą.
Reikia pasislėpt taip, kad pro angą manęs nematytų.
Tikiuosi, susiradau gerą vietą… Bet ne geriausią.
Tik noriu jiems įrodyti, kad moku žaisti.
Man čia patinka?
„Ypatingas Kvadrato kampelis“.
Radau!
Gerai.
Dabar, kai visi sutinkame,
kad mano naujas ir originalus žaidimas yra labai įdomus,
galime nebežaisti.
Gerai. Tu šaunuolis, Trikampi.
Ačiū. Ir iki.
Ir nepamirškit visiems pasakyti, kad ieškonės -
nemirtingas ir neužmirštamas žaidimas.
Gerai.
Gerai. Ką dar turiu padaryti?
Galėčiau dar kartą sutvarkyt knygų lentyną.
Šįryt jau sutvarkiau, bet blogiau nebus.
Ir reikia…
Galėčiau?
Kvadratui tai buvo ne šiaip vieta pasislėpti.
Sveikučiai, mažieji mano draugai.
Nieko sau.
Žinote, smagu susirast
ypatingą kampelį, kuris priklauso tik tau.
Panašu, kad Kvadratas čia išties laimingas.
Tuo tarpu palikime jį vieną. Leiskime pasidžiaugti.
Kvadratas prarado laiko nuovoką.
Kartais tai būna į naudą.
Kvadratas ėmė čia lankytis vis dažniau ir dažniau.
Kažkodėl jis čia puikiai jautėsi.
Kvadrate, ten tu?
Vis dar slepiesi? Apgailestauju, bičiuli. Tai jau pasenęs žaidimas.
Pradedam kitą įdomų žaidimą.
Kai visi bėgioja, vienas gaudo.
Vadinu jį liestynėmis.
Dar vienas originalus žaidimas. Gal norite užeiti?
Mielai.
O čia labai jauku.
Taip. Ir dailios dekoracijos.
Čia tu pats išsiuvinėjai?
Labai tvarkinga.
Bet pas tave yra skruzdžių. Aš tau padėsiu.
Pamaniau, kad tau trūksta dienos šviesos.
Ačiū.
Žinau, kodėl tau čia patinka.
Tai neprilygsta ieškonėms ar liestynėms, bet vis viena neblogai.
Pala, ne. Nieko originalaus, bet malonu.
Labai graži žievės tekstūra.
Ačiū, kad pasikvietei mus į svečius.
Mielai užsuksiu čia dar kartą.
Taip! Čia bus mūsų vietelė, gerai?
Žinoma. Buvo smagu pasimatyti.
Ate, Kvadrate. Iki greito.
Viso!
Dabar Kvadrato kampelis atrodė pasikeitęs.
Kurį laiką Kvadratas ten nebevaikščiojo.
Jis nebevaikščiojo ten ilgą laiką.
Tad aplankykime jį ir pažiūrėkime, kuo jis užsiėmęs.
Ką gi. Sudėt pagal abėcėlę yra lengviausia,
bet jei sudėliosiu pagal dydį ir spalvas, atrodys tvarkingiau.
O kur sudėti didesnes knygas?
Ir iš kur atsiranda tų trupinių?
Reikėtų įsigyti maisto padėklų… Nežinau. Gal neskoningai atrodys.
Nenoriu, kad arbata būtų per karšta… Arba per stipri…
Arba pramiegoti rytoj.
Visuomet gali sugrįžti į savo ypatingą kampelį.
Nors ir mintyse.
SUKURTA PAGAL
MEKO BARNETO IR DŽONO KLASENO KNYGAS
Išvertė Laima Banionienė