KUVIOSAARI
On rauhallinen hetki, kun yö vaihtuu aamuksi -
ja kaikki uinuvat yhä mukavasti.
Kaikki paitsi Neliö.
Tänään oli hänen tavanomainen -
puolivuosittainen kaksikuinen rannansiivouspäivänsä, jolloin hän -
suurella vaivalla siivosi rannan.
Työtä oli paljon.
Viimeöinen suuri myrsky oli tuonut rannalle paljon romua.
Mikä tuo on?
Senkin nilviäinen!
"Pitkä kävelyretki tänään. Laskin 30 palmua.
Pidän Neliön lätyistä.
Salainen ainesosa on selvästi kaneli."
Mitä? "Neliö"?
Neliö ei tuntenut muita neliöitä.
Kuka kirjoitti tämän? Miten hän tietää kanelista lätyissäni?
Se on salaisuus!
Rauhoitu, Neliö. Kolmio varmaan kirjoitti tämän.
Hän kehuskelee aina makuaistillaan.
Palautan lapun hänelle.
Neliö! Löysin lappusi merestä enkä ole mielissäni.
Tämä on henkilökohtaista!
Minunko lappuni?
"Pikku lehdet kutittavat mutta kukat ovat kauniita.
Kohta taitaa sataa. Kolmio puhuu unissaan."
Sinä näet minun nukkuvan eniten!
Nukahdan aina tarinoidesi aikana enkä puhu unissani!
Kaikki tietävät, että puhut, mutta en kirjoittanut tätä!
Tulin näyttämään löytämääni lappua,
jossa laverrellaan lättyjeni salaisesta ainesosasta.
Kaneli! Tietenkin.
Hei. Tiedätkö, mitä tämä tarkoittaa?
Päivänselvää, Neliö! Saarella on vakooja!
Hän kerää salaisuutemme ja tunkee ne lasipulloihin.
Mutta kuka? Miksi?
Hetkinen. Entä Ympyrä?
Ympyrä! Tietenkin!
Hän voi neuvoa, mitä teemme vakoojien suhteen!
Eikä! Vakoojat ovat kirjoittaneet vain meistä. Ei sotketa Ympyrää tähän.
Vakoillaankohan meitä juuri nyt?
Pidetään pää kylmänä ja…
"Pulloviesti."
Lue se!
"Kuu oli kirkas. Pitää juoda enemmän vettä.
Kolmio otti Neliön jojon…"
Sinne se katosi! -Aioin korjata ja palauttaa sen.
Rikoitko sen?
Keskity, Neliö!
Uusi syvä salaisuus, joka saattaa pitää paikkansa.
Tämä todistaa, että meitä vakoillaan!
Kriisin koittaessa jopa järkevä Neliö oli hyväuskoinen.
Niin voi käydä kaikille.
Hyvä on. Ei puhuta, ennen kuin olemme sisällä.
He voivat kuunnella tälläkin hetkellä.
No niin. Tämä estää vakoojan näköyhteyden. Pitää olla varovaisia…
Mitä? -Emme ole turvassa.
Talossani surisee.
Se taitaa olla pelkkä ötökkä.
Kohta vakoojat saavat tietää sitruunasta kekseissäni…
Sanoin jo liikaa. -Keksimme kyllä jotain. Pitää miettiä.
Mitä vakoojat tahtovat meistä?
Tietoa meistä?
Varsinkin nukkumisesta ja lätyistä?
Juuri niin! Tarjotaan salaisuutemme hopealautasella.
Kun he eivät odota mitään: pum! He putoavat ansaamme.
Mihin ansaan? -Luota minuun. Pukeudu tähän!
Noin.
Näyttää tarpeeksi syvältä. Hae tavarat, kun peitän kuopan.
Valmista. -Täydellistä!
Nyt käyttäydytään kovaäänisesti ja normaalisti,
ja kun vakooja tulee varastamaan salaisuutemme: pum!
Hän putoaa kuoppaan. Asut pois. Esitys alkakoon.
En malta odottaa, että saan maistaa -
näitä herkkulättyjä, kun ystäväni Kolmio herää.
No niin. Missä salainen kanelini on?
Tässä sitä nähdään unta salaisuuksista.
Häh?
Täällä te olettekin!
Ympyrä! -Ympyrä!
Olen etsinyt teitä kaikkialta.
Miksi kaivoitte kuopan? Joku voi pudota sinne.
Niin pitääkin! Nappaamme vakoojia.
Löysimme pulloja, joissa oli viestejä salaisuuksistamme.
Mitä ihmettä? Ette kai lukeneet niitä?
Tietysti luimme! Älä sinä lue niitä.
Niissä on arkaluontoista tietoa.
Tiedän, mitä niissä lukee. Ne kuuluvat minulle!
Sehän on selvää.
Laput ovat henkilökohtaisia.
Sinäkö olet vakooja?
Mikä vakooja? Mistä oikein puhut?
Hyvä on. Minä kerron, mutta älkää naurako.
Joskus, kun olen ymmälläni ja haluan selvittää tunteitani,
kirjoitan ajatukseni lapuille ja heitän ne mereen.
On vapauttavaa, kun ne lipuvat pois.
Myrsky varmaan toi joitain pulloista takaisin.
Uskomatonta, että luitte ne! Onpa noloa!
Anteeksi. Keskityimme salaisuuksiimme niin…
Että luitte kaikki minun salaisuuteni?
Emme ajatelleet. Lupaan, ettei tämä toistu!
Vannokaa se. -Me vannomme.
Ei se mitään. Te ette tienneet.
Tämä oli pelkkä väärinkäsitys. Unohdetaan kaikki.
Ai niin, Neliö. Kalenterini mukaan tänään oli sinun tavanomainen -
puolivuosittainen kaksikuinen rannansiivouspäiväsi.
Jep. Jokainen hiekanjyvä on paikallaan.
Sitten tänään on täydellinen rantapäivä.
Voimme napostella lättyjä.
Hassua luulla, että meitä vakoiltiin.
Niin. Nyt kun tiedän Ympyrän tehneen sen,
mietin pakostakin, mitä muuta hän on kirjoittanut meistä pulloihinsa.
Hei!
Niin.
Hänellä on paljon mietittävää illalla.
No jaa. Vain meri tietää varmasti.
Nähdään huomenna. Syön lätyn kotimatkalla.
Onpa hän pirteä.
Niin. Hieman liian pirteä.
Neliö. Meidän pitää napata pullo.
Mitä? Oletko seonnut?
Etkö halua tietää, mitä Ympyrä kirjoitti?
Hän ruoti meitä kunnolla piristyäkseen niin nopeasti.
Eikö vain?
Uskomatonta, että ehdotat tuota.
Hän oli aiemmin pahalla mielellä -
ja istuskeli yksin koko iltapäivän.
Itse asiassa hän mulkaisi minua, kun täytin vesiämpärin.
Hän kirjoitti meistä varmasti. Ehkä voisimme…
Voi ei. Älä, Neliö!
Mutta ei! Emme voi. Emme tietenkään.
Voimme napata pullon, lukea lapun ja heittää sen nopeasti takaisin.
Lappu voi olla karmiva.
Entä jos se ajautuu kaukaiselle rannalle, joku lukee sen ja ajattelee:
"Neliö kuulostaa aika keljulta"?
Keljulta? -Tai pahempaa!
Entä jos Ympyrä paljasti jotain muuta lätyistäsi?
Lue se! Lue, Neliö!
Hyvä on!
Anna anteeksi, Ympyrä.
"Te vannoitte, ettette lukisi päiväkirjaani enää."
Löytyikö jotain?
Miten saatoitte?
Me vannomme… -Ympyrä! Voi ei!
…ettemme enää koskaan tee niin!
Usko meitä! -Vannon kautta kiven ja kannon…
Riittää! En voi luottaa teihin enää koskaan.
Hän on oikeassa. Olemme tosi huonoja ystäviä.
Niin olemme. Todella huonoja.
En voi… Minun pitää mennä.
Häh?
En löytänyt pulloa.
Neliöllä oli kiire tavata Ympyrä ja Kolmio.
Kolmio nimittäin halusi keskustella jostakin tärkeästä.
Kohta perillä. En saa myöhästyä.
Kolmio sanoi tätä "seuraavaksi jymyjutuksi".
Kunpa se ei kestäisi kauan.
Pitää kastella kukat ja pestä tiskit…
Voi ei. Minä hikoilen. Ehkä he eivät huomaa.
Hei, Neliö. Näytätpä kuivalta.
Kiitos, että tulitte metsäaukiolle.
Tänään pelaamme juuri keksimääni peliä.
Uutta peliäkö?
Kiintoisaa.
Sitä se onkin.
Uudessa pelissä kaksi meistä menee piiloon kolmannen etsiessä.
Kutsun sitä etsikätköksi.
Vau! Onpa omaperäinen idea.
Kiitos. Sekä peli että minä olemme omaperäisiä.
Kiitoksia vain.
Suljen silmäni ja lasken 20:een, ja te menette piiloon.
Menoksi!
Yksi, kaksi, kolme, neljä…
Kas näin.
Viisi.
Kuusi. -Kolossa on jotain vikaa.
Seitsemän. Kahdeksan. -Jatkan etsimistä.
Anteeksi, Ympyrä.
En nähnyt sinua. -Yhdeksän.
Kymmenen.
11. 12.
Pitää mennä piiloon… -13.
14. 15. -Voi ei. Älä mokaa.
Voi ei! Aika loppuu!
16. 17. -Jätinkö uunin päälle?
18.
19.
20!
Mikä tuo on?
Löysin sinut!
No niin. Neliö. Seuraavalla kerralla etsi piilopaikka.
Ympyrä. Sinä taas leijuit tavallista korkeammalle. Ei toiminut.
Pahus. Näet korkeammalle kuin luulin.
On Ympyrän vuoro etsiä. Neliö ja minä menemme piiloon.
Tule nyt.
Yksi, kaksi, kolme, neljä…
Viisi.
No niin. Mikä on hyvä kulma?
Menen matalaksi, jotta minua ei nähdä.
Toivottavasti piiloni on hyvä muttei liian hyvä.
Haluan näyttää, että osaan leikkiä.
Taidan pitää tästä.
"Neliön oma paikka."
Löysin sinut!
Hyvä on.
Uusi ja omaperäinen leikkini on selvä menestys,
joten voimme lopettaa.
Hyvä on. Hyvää työtä, Kolmio.
Kiitos ja hei hei.
Kertokaa kaikille etsikätköstä.
Pelistä, jonka nimi on kuolematon ja unohtumaton.
Kiva.
No niin. Mitä muuta pitää tehdä?
Voisin järjestellä kirjahyllyn.
Tein sen jo aamulla, mutta ei se pahaa tee.
Ja minun pitää…
Voisinko?
Neliö ei ollut löytänyt pelkkää piilopaikkaa.
Hei, pikku ystävät.
Vau.
On todella mukavaa löytää pieni, täysin oma paikka.
Neliö näyttää nauttivan siitä.
Jätetään hänet rauhaan ja odotetaan ulkopuolella.
Neliö menetti ajantajunsa.
Joskus se on hyvästä.
Neliö palasi paikkaansa toisinaan.
Jokin siinä teki sen olon hyväksi.
Sinäkö siellä, Neliö? -Mitä?
Oletko yhä piilossa? Se oli vanha jymyjuttu.
Olemme siirtyneet seuraavaan jymyjuttuun.
Se on peli, jossa otamme toisiamme kiinni.
Kutsun sitä läpsyksi.
Vau. Sekin on omaperäistä. Haluatteko tulla sisään?
Toki.
Hei. Täällä on aika mukavaa.
Niin. Pidän hienovaraisista koristeista.
Kirjailitko tuon itse?
Aika hieno paikka.
Täällä on tosin muurahaisia. Anna kun autan.
Näin saat enemmän luonnonvaloa.
Kiitos.
Ymmärrän, miksi oleskelet täällä.
Tämä ei vedä vertoja etsikätkölle eikä läpsylle mutta on hyvä jymyjuttu.
Eikä. Tämä on aika perusjuttu.
Hei. Kaarna tuntuu aika mahtavalta.
Hups.
Kiitos, että saimme olla täällä.
Tulen joskus vierailulle.
Niin! Tämän pitäisi olla meidän paikkamme.
Totta vie. Oli kiva nähdä teitä.
Hei hei, Neliö. Ensi kertaan.
Rauhaa!
Neliön paikka tuntui erilaiselta.
Neliö ei palannut vähään aikaan.
Hän ei palannut myöskään pitkään aikaan.
Katsotaanpa, mitä hän puuhaa.
No niin. Aakkosjärjestys on helppo,
mutta koon tai värin mukaan järjestely olisi siistiä.
Mitä teen suurille sarjakuvakirjoille?
Mistä murut tulivat?
Pitäisi hankkia tarjottimia, mutta ne ovat mauttomia.
Tee ei saa olla liian väkevää.
Enkä saa nukkua myöhään.
Omaan paikkaan voi palata aina -
vaikkei olisikaan siellä.
PERUSTUU MAC BARNETTIN JA JON KLASSENIN KIRJOIHIN
Tekstitys: Petra Rock