ОСТРІВ ФІГУР
Ще один спокійний день на острові.
А от і ні.
Сьогодні буде зовсім інакший день.
Ти це чула, Коло? Ніби повітряна куля здувається.
То, мабуть, пташка.
На повітряній кулі?
Це…
Схоже, він каже: «Це».
Це що?
День трикутників!
День трикутників?
День трикутників!
«День трикутників».
День трикутників! День трикутників!
-День трикутників! -Що це за день?
Цілий день трикутних святкувань. Скоріше б!
Чекай.
Ти так і не пояснив, що ж це таке.
Це стільки всього! Не можу пояснити. Я покажу.
День трикутників! День трикутників!
-А що? Ніби цікаво. -Раз, два, три.
Та перестань, Коло. Ти знаєш Трикутника не гірше, ніж я.
Як нам знати, що це – не великий розіграш?
Це ж один день. Скільки шкоди він наробить за один день?
Добре. Я підіграватиму. Поки що.
Трикутник! Що?
-Це не можна їсти. -Та це ж чипси.
Це декоративні чипси. Їсти будемо потім.
Шановні фігури,
я надзвичайно гордий ласкаво запросити вас
узяти участь у Дні трикутників.
Сьогодні прекрасний день, повний таємничих, священних традицій.
Тому без зайвого зволікання переходимо до першої традиції Дня трикутників.
До цілком реального й законного дарування подарунків трикутникам.
І не абияких.
За традицією на День трикутників обирають найособливішу,
найважливішу річ, яка у вас є, і дарують її трикутникам.
Не бачу тут інших трикутників,
тому, мабуть, усі подарунки будуть мені.
А я казав.
Я йому підіграю. Хочу дізнатися, що він задумав.
Яка краса, Коло. Дякую, дякую.
Квадрате, твоя черга.
На, Трикутнику. Це мій любий камінчик. Добре про нього піклуйся.
А це точно твоя улюблена річ?
Ніколи не чув, щоб ти згадував цей камінчик.
Ну, ти ж мене знаєш. Не люблю хизуватися.
Так-так. Авжеж.
Але знаєш, про що я часто від тебе чув? Про твої окуляри.
День трикутників.
Так, вони для мене дуже цінні.
З Днем трикутників.
З Днем трикутників! Ну, продовжимо! Святкуємо далі!
Що ж! Традиція номер два. Священний трикутний танець.
Ура! Звучить святково. Тут є якийсь зв'язок з танцем по квадрату?
Ні. Це геть інше.
Ми не знаємо рухів.
Не переживайте. Рухи – в пісні.
Поклонися партнеру й побачиш Який веселий буває трикутний танець
Раз, два, три, такий порядок І це не квадрат
Кутів усього три
Хапай його, до-сi-дo
Потряси верхом, потряси низом
За руки, крок управо
Якщо не маєш ніг Далеко не відходь
Та що це значить?
А тепер рукою торкнися землі
Не торкайся Тепер торкнися
Крутися якнайшвидше Швидше, Квадрате! Давай, хлопче!
Що, в пісні є такі слова?
Сальто, стійка на голові
А тепер брейк-данс Поки можеш
Це кінець трикутної пісні
Пропустив якийсь рух Танцював не так
Кінець першої сторони.
Це вже дві традиції Дня трикутників. Вітаю!
Вам так само весело, як і мені?
Чудово! Спускаємося з гори.
Ну що ж.
Настав час для третьої традиції.
Трикутна пісня!
Вона ж щойно була.
То був трикутний танець, Квадрате.
А можна під час трикутної пісні сидіти?
Авжеж, ні! Хіба оркестр сидить, коли грає прекрасну симфонію?
Ну, взагалі…
За мною – назад на гору!
Та ну, серйозно?
Я знаю, знаю.
Це цілком може бути розіграш, але я вже далеко зайшла.
Якщо в цьому є якийсь сенс, я повинна дізнатись який.
Давай, Квадрате. Ти можеш.
Треба дізнатися, для чого це все.
Трикутнику, чому ми про таке не чули?
Це й справді…
Так завершується трикутна пісня. Спускаємося з гори!
Він точно нас розігрує.
Тепер
навіть Коло почала сумніватися
в традиційності цих традицій.
Як же я втомилася. Треба перекусити.
Ні-ні-ні. Поки що їсти не можна.
Мої шановні гості,
з жалем повідомляю вам, що День трикутників добігає кінця.
Ну нарешті.
На жаль, лишилася лише одна традиція на День трикутників, але важлива.
Ідіть, будь ласка, за мною. Вона чекає на нас…
На вершині гори.
На вершині… Так, оце настрій!
На ручки?
День трикутників!
А тепер – мить, якої ми всі чекали:
найважча традиція Дня трикутників.
-Настав час для… -Ні!
Годі вже традицій!
Ми цілий день бігаємо на гору й з гори.
Ми дали тобі улюблені речі.
Танцювали до півсмерті.
Ми… Ми більше так не можемо!
Трикутнику, ось що Квадрат хоче сказати:
для чого це все?
Після всього, що ми пройшли,
ви хочете знати, для чого День трикутників?
І правильно.
Бо четверта й остання традиція цього дня –
бенкет на День трикутників з нагоди пояснення, що таке День трикутників!
Традиційно кожен День трикутників завершують з повними животами
й з повним розумінням того, що ж ми святкуємо.
Ні-ні, Квадрате. Бери всі.
Квадрате, Коло,
День трикутників не лише для дарунків, музики чи танців,
хоч я й прекрасно танцюю.
День трикутників – це день, коли я можу бути самим собою.
Я знаю, що іноді багато галасую, що в мене забагато енергії,
але ви старались, як могли, і я вам за це вдячний.
Я дуже ціную, що ви дали мені ці подарунки,
хоч я й іноді весь час ламаю ваші речі.
День трикутників для мене важливий завжди.
Але приємно було його провести з двома найкращими друзями.
Ще й тому, що важко мінятися дарунками,
як нема інших трикутників.
Трикутнику, мабуть, я скажу за нас обох:
дякую, що дозволив провести цей особливий день з тобою.
Так. Сумно, що він закінчується.
Ну, насправді є ще одна, остання традиція Дня трикутників.
Ніколи не думав, що скажу таке, але давай!
Знову треба йти на гору?
Пора.
На кожен День трикутників
сонце освітлює острів так, що стається дещо дуже особливе.
Воно відчиняє трикутні двері.
Дякую, що провели День трикутників разом зі мною.
Ця частина лише для мене.
Але…
До завтра.
З Днем трикутників, Трикутнику.
Ходімо, Квадрате.
З Днем трикутників.
Чудовий день, щоб насолоджуватися природою.
Чи ні?
Пора.
Що ж. Посилення вітру – є.
Зниження атмосферного тиску – є.
Зростання почуття сильної тривоги – є.
Чекайте. «Є» – це дуже погано!
Часу обмаль!
Сумнівів нема: насувається страшна буря.
Ох, надіюся, Трикутник про неї знає.
Не схоже.
Що? Хто?
Буря! Здається, серйозна.
Та невже?
Коло! Насувається страшна буря!
Треба підготувати нашу спеціальну безпечну зону – скорочено СБЗ –
тобто твою печеру, ЯНС, тобто якнайскоріше!
Вважай, уже зроблено. Або ВУЗ, якщо так тобі більше подобається.
Подобається.
Що ж, з твоїми свічками й моїми запасами
лишається тільки перевірити, чи всі на місці.
-Квадрат? Тут. Коло? -Тут.
Прекрасно. І Трикутник?
Так! Давай! Ану влупи мене всім, що маєш!
Трикутнику, що ти таке робиш?
Я зайняв місце в першому ряду, щоб дивитися виставу.
Що?
Хіба ти не розумієш, що на острів насувається страшна буря?
Розумію. Я ж і кажу: буде вистава.
І що ж ти сподіваєшся побачити, Трикутнику?
Найбільшу, найпотужнішу, найяскравішу штуку у світі.
Матінку Природу. Може, ви про неї чули?
Ми знайомі.
Великі бурі – це велике видовище.
Вони валять цілі дерева, збивають тебе з ніг
або б'ють блискавкою, перетворюючи все на попіл!
Я про таке лише читав. Хочу побачити все зблизька.
Ясно.
Але ж усе це може статися й з тобою, якщо під час бурі ти будеш надворі.
Та я буду в порядку. Тому я й узяв оце.
Трикутнику, ану негайно злазь з дерева й іди з нами в печеру Кола!
Ти псуєш нам план. До того ж це дуже небезпечно.
Нізащо! Ця буря буде неймовірна –
може, я таке побачу лише тут і зараз.
А ви очікуєте, що я піду всередину — нудну, добре знайому,
яку я вже мільйон разів бачив?
Ха! Ага, аякже! Ніщо не змусить мене пропустити цю бурю.
«Буря».
Добре. Насолоджуйся, Трикутнику.
До речі, я збираюся варити какао.
Вип'єш, поки не почалася твоя вистава?
Я зайду на одну чашку какао
і повернуся сюди, щоб нічого не пропустити.
Ну, давай уже своє какао. Ворушися!
Хвилинку.
Треба більше світла, щоб бачити, що я роблю.
Я все пропу… Та не треба, я йду надвір.
Та що за дурниці? Мені потрібна лише хвилька.
Ніколи не бачив печеру Кола такою.
Дуже кльово.
Ні, хочу піти дивитися на бурю.
Треба почекати, доки закипить вода.
Що будемо робити, поки чекаємо?
Я приніс якраз те, що треба.
Це «Зоряні хроніки».
Захоплива гра, ціль якої – встановити панування в усій галактиці.
Ніби цікаво.
Може, лишусь і зіграю один раз.
Ні! Це занадто довго!
Ігри? Кип'ятити воду?
Я зайшов швидко випити чашку какао,
а тепер, мабуть, не побачу, як там вивертає дерева.
Надворі круто, всередині скуто. Па-па!
Точно не хочеш грати?
Тут космольоти. Вибухи планет.
І навіть один персонаж дуже схожий на тебе.
І справді схожий.
Але якщо я лишуся, то пропущу бурю, яка все заливає дощем
і лупить блискавкою рослини.
Я хотів пережити щось неймовірне.
Ну…
а в цього персонажа є якісь кльові рухи чи ще щось?
О так.
Він ходить перший
і починає гру з найпотужнішим космольотом.
Це кльовий космоліт, і на ньому є зубчики.
Бачиш?
Це, мабуть, лазери.
Так, це на мене схоже. Дуже кльово.
І як грати?
Ну,
спершу бери 20 астероїдних фішок і 50 квазарних фішок.
Ціль гри – зібрати очки космічного пилу.
З антигравітаційною карткою фішки іншого гравця – твої,
а потім…
Так.
Я використав антигравітаційну картку,
і всі фішки Квадрата – мої,
і мені якраз вистачить на блимок для Дельта-квадранта. Ха! Так!
Чудово зіграв, Трикутнику.
Так. Молодець.
Знаєш, Квадрате,
якби ти отримав усі ті очки космічного пилу,
зараз перемагати міг би ти.
Життя забавне.
-Так, забавне. Для декого. -Квадрате.
Так. Навіть кумедне.
Какао готове.
Раптом Трикутник дещо згадав.
Какао готове.
Він так захопився грою,
що геть забув, для чого взагалі зайшов у печеру,
а до того ж іще й забув, що пропускав надворі.
-Дякую, Коло. -Нема за що.
Це тобі, Трикутнику.
Ти ще не спробував какао. Ти ж так його хотів.
Так. Нарешті маю те, для чого зайшов.
Ну, какао ти попив. То що, підеш тепер надвір?
Дивитися на люту природу й так далі?
Ой-ой. Трикутнику треба вирішити раз і назавжди.
Піти надвір і хоробро зустріти хаос стихій
або лишитися всередині з друзями, в теплі й безпеці.
Так. Я… Авжеж, я піду надвір.
Але спершу я вимагаю ще чашку какао.
А поки ми чекаємо какао, можна й дограти.
Я все одно майже виграв.
Авжеж.
Нічого не маю проти.
АВТОРИ: МАК БАРНЕТТ І ДЖОН КЛАССЕН
Переклад субтитрів: Ольга Сушицька