OSTROV TVAROV
Ďalší krásny deň na ostrove.
V takéto rána sa Krúžka, Štvorec a Trojuholník stretávajú na pláži
a pochutnávajú si na šiškách a kakau.
Šišky mi už lezú na nervy!
Trojuholník, ako ti môžu liezť na nervy?
To to namáčanie. Namočiť, namočiť.
Je to únavné a nudné.
Kto chce stráviť celý život namáčaním?
Tak nenamáčaj.
Ale namočené šišky chutia lepšie.
Tak namáčaj.
Počúvate ma vôbec? Chcem namočenú šišku.
Ale nechcem to robiť ja.
Mám nápad.
Postavím niečo, čo bude namáčať za mňa.
Jednoduchý stroj na namáčanie šišiek. To je ono! Geniálne.
Už nikdy nebudem musieť namočiť šišku.
Každé ráno budem štýlovo relaxovať, a to vďaka môjmu malému šiškonamáčaču.
Musím ísť.
No dobre.
Ale nenechaj sa uniesť.
Čo tým myslíš?
Krúžka by to nepovedala,
ale Trojuholníkove malé nápady sa často zmenili na priveľké.
Malé pocity sa vymkli spod kontroly.
Veci sa nabalili ako snehová guľa.
Skrátka, Trojuholník sa niekedy nechal uniesť.
To nerobím.
„Trojuholník sa nechá uniesť.“
Trojuholník!
Počkaj, počkaj!
Počkaj! Počkaj!
Prišli sme sa pozrieť na ten šiškonamáčač.
Jasné. Hej. Ešte nie je hotový.
Čo je to?
- Čo je čo? - To.
Toto! Nič.
To je niečo iné. Taká vec.
Je to vecička,
ktorá určite nie je obrovský šiškonamáčač.
- Vďaka za návštevu. Tak neskôr. - Ale... Dobre.
Fú.
Prepáč, že vyrušujem. Zabudol som...
To je… To je…
Bol to obrovský šiškonamáčač.
Asi by sme o tom mali povedať Krúžke.
Načo? Povie že som sa dal uniesť.
A to nerobím!
Dobre, dobre, ale ak by sa niečo pokazilo, Krúžka by to mohla napraviť.
Krúžka si myslí, že vie všetko.
Hej. Je skvelá.
Je to úplne bezpečné.
Pokiaľ mám túto ovládaciu prilbu, kopíruje moje pohyby.
Nič sa nemôže pokaziť.
Pozeraj.
No, aspoň funguje žiarovka.
No, ako som povedal, úplne bezpečné. Len vychytám pár múch.
Asi to budem musieť trochu zväčšiť.
Áno!
Dobre, len opakuj po mne.
Takto.
Netrafil si, obor. Takto.
Takto.
Takto! Takto! Tak, tak, tak, tak, takto!
Hej, to bol môj hrnček!
Choď poň.
Nenapodobňuj ma.
To nie je vtipné!
Fú.
Vymkol sa mi spod kontroly!
Ach, nie.
To je zlé.
Čo je?
Nič.
Nemôžeš to vypnúť?
Mali by sme o tom povedať Krúžke.
Nie! Povie, že som sa nechal uniesť.
Ale Krúžka to napraví.
Nie! My to napravíme. Ty a ja, Štvorec.
Len my dvaja, ako tím. Ako dvojka.
Hej, nebude to ľahké.
Budeme potrebovať odvahu, rozum a kopu tímovej práce.
Tím dvoch členov!
Dve mysle, dve srdcia, dvaja kamoši.
Kamoši, ktorí vždy spolupracujú na riešení problémov,
a ktorí by nikdy nepovedali, že som sa nechal uniesť,
lebo to nerobím!
Určite o tom musím povedať Krúžke.
Trojuholník sa nechal uniesť!
Skúšala som ho varovať.
Hovorila som: „Trojuholník, máš malý nápad, ktorý sa zväčšuje.
A potom sa to všetko pokazí.“
Nie. No, áno, ale nie.
Postavil obrovský namáčač,
ktorý sa zbláznil, zodvihol ho a uniesol.
Pomoc, prosím!
Čo urobíš?
Vypnem ho.
Choď do bezpečia.
Krúžka.
Ahoj, Trojuholník.
Mala si pravdu. Nechal som sa uniesť.
Vtipné, lebo si hovorila, že sa to stane,
- ale v inom zmysle slova. - Chápem. Čakaj.
Zbožňujem, keď to robí.
Vypínač je vzadu.
Mohla by si ho vypnúť, prosím?
O to sa snažím.
Áno! Áno, áno!
Teraz pomaly. Pozor na Trojuholníka.
No tak, Krúžka. Dokážeš to!
Hej! Hej!
Hej! Hej.
Ach, len pozor na môj… Ach, jaj.
Namáčaš!
Namá…
Daj mi ten vypínač!
Pozor! Som za tebou!
Super. Môj hrnček!
Nerozbil sa.
Tak, dá si niekto šišky?
A tak sa z Trojuholníkovho šiškonamáčača stal pekný ostrovček.
Skvelé miesto, kde sa ráno stretnú traja dobrí priatelia
a vychutnajú si šišku,
ktorá je vždy chutnejšia, keď je namočená v kakau.
Namočiť, namočiť.
Vždy keď sa Štvorec zobudí,
presne vie, čo robiť.
Ustelie si posteľ.
Umyje si zuby.
Presne v ten istý čas vždy odíde z domu…
a vydá sa tou istou cestičkou…
na to isté miesto.
Štvorec schádza nižšie, nižšie a nižšie na samé dno jaskyne.
A keď sa tam dostane, urobí každý deň to isté.
Z kopy kociek pod zemou si jednu vyberie.
Kocku vytlačí až hore z jaskyne.
Donesie ju na kopu na vrchu kopca.
To robí.
A ďalšie ráno to urobí znovu.
Deň za dňom robí Štvorec
úplne to isté.
A presne tak to má rád.
„Štvorcov odlišný deň.“
Jedno ráno, keď si Štvorec kráčal hore kopcom,
práve schádzala Krúžka.
Štvorec, ty si génius.
Nevedela som, že si sochár.
Áno, áno.
Čo je sochár?
Sochár vytvára z kociek umenie.
Ach, áno. Už rozumiem.
Ale naozaj tomu nerozumel.
Je to úžasná socha.
Vyzerá presne ako ty.
Áno. Asi je úžasná.
Nie! Viac než úžasná. Je dokonalá.
Teraz musíš vytvoriť moju sochu.
Čože? Ale… Ale ja…
Dokonalý kruh.
Prídem si po ňu zajtra popoludní.
Ahoj, génius.
Len som ju tlačil hore kopcom.
Krúžka, musím ti niečo povedať!
Už bola preč.
Ach, prepána!
Dobre, táto kocka sa musí podobať Krúžke.
Ach, a Krúžka je dokonalá.
Takže aj toto musí byť dokonalé.
Fajn. Dokážem to.
Dobre. Dobre.
A potom…
Pozor.
Napravím to. Len to trošku uhladím.
Dobre, otrasiem sa z toho.
Teraz som sochár.
Zvládnem to. Pre Krúžku.
Ach, pánabeka!
Nie, nie, nie!
Nie je to dokonalé.
Štvorec
pracoval, pracoval
a pracoval.
Nie!
Otesal celú kocku.
Nič z nej neostalo.
Obklopovali ho sutiny.
Toto je opak dokonalosti.
Budem bdieť celú noc a prídem na to.
Štvorec zaspal.
Keď sa zobudil…
Štvorec nevedel, čo robiť.
Koho chcem oklamať?
Kocky tlačím. Netvarujem ich.
Nie som génius.
Čo si pomyslí Krúžka, keď uvidí ten neporiadok?
Zistí, že nie som génius.
Ako sa s ňou stretnem? Čo jej poviem? Čo urobím?
Už viem.
Ukryjem sa vo svojej jaskyni.
Ostanem tam celý deň! Celý týždeň! Navždy!
Budem žiť pod zemou s kockami a červami!
Každý deň bude úplne rovnaký!
- Ešte môžem utiecť. - Ahoj. Prišla som skoro.
Si hotový?
Ach, áno. Som hotový.
Ach, páni. To…
Bolo to nádherné.
Bolo to očarujúce.
To som ja.
Je to dokonalé.
Je?
Áno.
Si génius.
Ďakujem ti.
PODĽA KNÍH MACA BARNETTA A JONA KLASSENA
Preklad titulkov: Martina Mydliar