A FORMA-SZIGET
Egy újabb szép nap a szigeten.
Az ilyen reggeleken Kör, Négyzet és Háromszög találkoztak a parton,
és fánkot és forró csokit fogyasztottak.
Elegem van a fánkokból!
Háromszög, hogy lehet eleged a fánkokból?
Ez a sok tunkolás… Tunk, tunk, tunk.
Fárasztó. Unalmas.
Ki akarja az egész életét tunkolással tölteni?
Hát ne tunkolj.
De a tunkolástól lesz finom a fánk.
Akkor tunkolj.
Figyeltek rám egyáltalán? Tunkolva akarom a fánkom.
Csak nem én akarom csinálni.
Van egy ötletem.
Építek valamit, ami tunkol helyettem.
Egy egyszerű fánktunkoló gépet. Ez az! Ragyogó!
Soha többé nem kell fánkot tunkolnom.
Minden reggel stílusosan lazíthatok, hála a kis fánktunkolómnak.
Mennem kell.
Hát, rendben.
De ne ragadtasd el magad.
Hogy érted, hogy „elragadtatom magam”?
Kör kedvességből nem mondta,
de Háromszögnél az apró ötletek néha túl nagyra nőttek.
A kis érzések néha elszabadultak.
A dolgok lavinává váltak, felpüffedtek, felfújódtak.
Egyszerűen mondva Háromszög néha elragadtatta magát.
Nem szoktam elragadtatni magam.
„Háromszög elragadtatja magát.”
Háromszög!
Várjál, várjál, várjál!
Várjál! Várjál! Várjál!
Jöttünk megnézni a kis fánktunkolódat.
Értem. Igen. Az még nincs befejezve.
Ez mi?
- Mi mi? - Ez.
Ez! Semmi.
Ez valami más. Egy izé.
Ez egy takaros izé,
ami határozottan nem egy óriási fánktunkoló.
- Kösz, hogy jöttetek. Szevasztok - De… Hát jó.
Hű.
Bocs a zavarásért. Itt hagytam a kedvenc…
Ez egy… Ez egy…
Bizony, egy óriási fánktunkoló volt.
Valószínűleg szólnunk kéne erről Körnek.
Miért? Csak azt mondaná… elragadtattam magam.
És nem szoktam elragadtatni magam!
Oké, oké, de ha esetleg bármi gond lenne, Kör meg tudná oldani.
Kör azt hiszi, hogy ért mindenhez.
Igen. Kör fantasztikus.
Ez teljesen biztonságos.
Amíg rajtam van az irányítósisak, utánozza minden mozdulatomat.
Semmi baj nem lehet.
Figyelj.
Hát, legalább az izzó működik.
Szóval, mint mondtam, teljesen biztonságos.
Csak pár kis gubancot kell megoldani.
Valószínűleg egy kicsit nagyobbra kell csinálnom.
Ez az!
Oké, csak csináld, amit én.
Így, ni.
Mellé ment, nagyfiú. Így kell.
Így, ni.
Így kell! Így kell! Így, így, így!
Hé, az a bögrém volt!
Hozd vissza!
Ne utánozz!
Ez nem vicces!
Hűha.
Nem tudom irányítani!
Jaj, ne.
Hát ez nem jó.
Mi baj?
Semmi baj.
Nem tudod kikapcsolni?
Valószínűleg szólnunk kéne erről Körnek.
Ne! Azt fogja mondani, hogy elragadtattam magam.
De Kör meg tudja javítani.
Nem! Mi is meg tudjuk javítani. Te és én, Négyzet.
Csak mi ketten, ha összedolgozunk, mint egy pár. Egy duó.
Persze nem lesz könnyű.
Bátorság, ügyesség és komoly csapatmunka kell ide.
Egy kétfős csapat!
Két lélek, két szív, két barát.
Olyan barátok, akik mindig együtt oldják meg a problémákat,
és akik sosem mondanák, hogy elragadtatom magam,
mert nem ragadtatom el magam!
Igen, mindenképp el kell mondanom Körnek.
Háromszög elragadtatta magát!
Próbáltam figyelmeztetni.
Azt mondtam: „Háromszög, van egy apró ötleted, de aztán megnő.
És hamarosan minden tönkremegy.”
Nem. Vagyis igen, de nem. Háromszög épített egy óriási fánktunkolót,
ami megkergült, és felkapta őt, és elvitte.
Segítség!
Mit fogsz tenni?
Lenyomom azt a kapcsolót.
Keress biztos helyet.
Kör.
Helló, Háromszög.
Igazad volt. Elragadtattam magam.
Elég vicces, mert azt mondtad, ez fog történni,
- de azt nem, hogy a gép ragad el. - Értem. Kapaszkodj.
Imádom, amikor ilyeneket csinál.
A kapcsoló hátul van.
Megtennéd, hogy lekapcsolod nekem?
Éppen azon igyekszem.
Igen, igen, igen!
Óvatosan! Vigyázz Háromszögre!
Rajta, Kör. Sikerülni fog!
Ez az!
Ez az! Igen.
Csak óvatosan a… Ajjaj.
Te tunkolsz!
Te tunk…
Ide a kapcsolót!
Vigyázz! Itt vagyok mögötted!
Klafa. A bögrém!
Nem tört össze.
Na, kinek van kedve fánkozni?
Így aztán
Háromszög óriási fánktunkolójából egy helyes kis sziget lett.
Kiváló hely a három jó barát számára, hogy reggelente összejöjjenek
elmajszolni néhány fánkot,
ami még ízletesebb, ha forró csokiba tunkolják.
Tunk.
Minden reggel, amikor Négyzet felkel,
pontosan tudja, mi a teendője.
Beveti az ágyát.
Megmossa a fogát.
Mindig pont ugyanakkor megy el hazulról…
és mindig ugyanazon az úton ér el…
ugyanarra a helyre.
Négyzet itt megy lefelé, egészen a barlang legmélyéig.
És amikor ott van, mindig ugyanazt csinálja.
Kiválaszt egy tömböt a föld alatti rakásból.
Feltolja a tömböt, és kitolja a barlangból.
Odatolja a tömböt a domb tetején lévő kupacba.
Ez a munkája.
És másnap reggel újból végigcsinálja.
Négyzet ugyanazt csinálja
napról napra.
És ő ezt pont így szereti.
„Négyzet másmilyen napja.”
Egy reggel, miközben Négyzet a dombra tartott fel,
Kör épp lefelé ment.
Négyzet, te zseni vagy.
Nem tudtam, hogy szobrászkodsz.
Igen.
Mi az a szobrász?
A szobrász a kőtömböket művészetté formálja.
Ó, igen. Értem, mit mondasz.
De nem igazán értette, Kör mit mondott.
Ez egy csodálatos szobor.
Pont olyan, mint te.
Igen. Gondolom, tényleg csodálatos.
Nem! Több mint csodálatos. Tökéletes.
Most rólam kell szobrot csinálnod.
Mi? De én…
Ez így tökéletesen kerek.
Holnap délután eljövök érte.
Pá, te zseni!
Én csak a dombra toltam fel.
Kör, el kell mondanom valamit!
De Kör már el is tűnt.
A manóba!
Oké, olyanra kell formálnom ezt a tömböt, mint Kör.
És Kör teljesen kerek.
Úgyhogy ezt jól ki kell kerekítenem.
Oké. Meg tudom csinálni.
Oké.
És hogyha így…
Óvatosan.
Helyre tudom hozni. Csak ki kell simítanom kicsit.
Jó, rázódj helyre.
Már szobrász vagyok.
Meg tudom csinálni. Körnek.
Mi a kő!
Ne, ne, ne!
Ez így nem kerek.
Négyzet dolgozott,
és dolgozott,
és dolgozott.
Ne!
Négyzet szétfaragta az egész tömböt.
Nem maradt belőle semmi.
Csupa törmelék vette körül.
Bármi is a kerek ellentéte, hát ez itt az.
Fennmaradok egész éjjel, és kitalálom a megoldást.
Négyzet elaludt.
Aznap reggel, mikor Négyzet felébredt…
nem tudta, mit tegyen.
Kit akarok becsapni?
Én tolom a tömböket. Nem formázom őket.
Nem vagyok zseni.
Mit fog szólni Kör, ha visszajön, és meglátja ezt a ramazúrit?
Rájön, hogy nem vagyok zseni.
Hogy nézek a szemébe? Mit mondok neki? Mit csináljak?
Tudom.
Megyek, és elbújok a barlangomba.
Ott maradok egész nap! Egész héten! Örökre!
A föld alatt fogok élni a tömbökkel, a gilisztákkal!
Minden nap pontosan ugyanolyan lesz!
- Még van idő meglépni! - Helló, zseni. Korábban jöttem.
Kész vagy?
Ó, igen. Teljesen kész vagyok.
Jó ég. Ez…
Gyönyörű szép volt.
Elbűvölő volt.
Én vagyok.
Tökéletes.
Tényleg?
Igen.
Te egy zseni vagy.
Köszönöm.
MAC BARNETT ÉS JON KLASSEN „TRIANGLE”, „SQUARE” ÉS „CIRCLE” CÍMŰ KÖNYVEI ALAPJÁN
A feliratot fordította: Speier Dávid