KUVIOSAARI
Uusi kaunis aamu saarella.
Tällaisina aamuina Ympyrä, Neliö ja Kolmio tapaavat rannan lähellä -
nauttiakseen donitseja ja kaakaota.
Olen väsynyt donitseihin!
Miten donitseihin voisi väsyä?
Kaikki tämä jatkuva kastaminen on pitkäveteistä ja tylsää.
Kuka haluaa viettää koko ikänsä kastaen?
Älä sitten kasta.
Kastaminen tekee donitsista hyvää.
Kasta sitten.
Etkö kuuntele? Haluan, että donitsi kastuu,
mutta en halua tehdä sitä itse.
Sain idean.
Rakennan koneen kastamaan puolestani.
Donitsinkastamiskoneen. Nerokasta!
En joudu enää kastamaan donitseja.
Saan rentoutua joka aamu donitsinkastajani ansiosta.
Pitää mennä.
Hyvä on sitten.
Älä mene liian pitkälle.
Miten niin "liian pitkälle"?
Ympyrä oli liian kiltti sanomaan,
että Kolmion pikku ideat kasvoivat usein liian suuriksi.
Pikku tunteet ryöstäytyivät käsistä.
Tilanne paisui, laajeni ja räjähti.
Yksinkertaisesti sanoen joskus Kolmio meni liian pitkälle.
Minä en mene liian pitkälle.
"Kolmio menee liian pitkälle."
Kolmio!
Odota!
Odota! Odota!
Tulimme katsomaan donitsinkastajaasi.
Niin, aivan. Se ei ole vielä valmis.
Mikä tuo on?
Ai mikä? -Tuo.
Ai tuo! Ei mikään.
Se on jotain muuta. Juttu.
Se on siisti juttu eikä varmasti iso donitsinkastaja.
Kiitos käynnistä. Nähdään. -Mutta… Hyvä on.
Huh.
Anteeksi keskeytys. Unohdin…
Se on…
Se oli iso donitsinkastaja.
Pitäisi kai kertoa Ympyrälle tästä.
Hän sanoisi, että menin liian pitkälle.
Enkä minä tehnyt niin!
Hyvä on, mutta jos jokin menee vikaan, Ympyrä voi korjata sen.
Ympyrä luulee pystyvänsä kaikkeen.
Hän on ihmeellinen.
Kone on täysin turvallinen.
Jos minulla on ohjainkypärä, kone matkii liikkeitäni.
Mikään ei mene vikaan.
Katso.
Ainakin hehkulamppu toimii.
Se on täysin turvallinen. Pitää vain oikoa pari mutkaa.
Saatan myös tehdä siitä suuremman.
Kyllä!
No niin. Seuraa esimerkkiäni.
Tällä tavalla.
Ohi meni. Tällä tavalla.
Tällä tavalla.
Tällä tavalla! Tällä! Tällä!
Se oli minun mukini!
Hae se.
Älä matki minua.
Ei naurata!
Huh.
Se sekosi!
Voi ei.
Ei hyvältä näytä.
Mikä hätänä?
Ei mikään.
Etkö voi sammuttaa sitä?
Pitäisi kertoa Ympyrälle.
Ei! Hän sanoisi, että menin liian pitkälle.
Ympyrä voi korjata asian.
Ei! Me korjaamme tämän. Sinä ja minä, Neliö.
Me kaksi yhdessä kuin parivaljakko.
Ei se helppoa ole.
Tarvitsemme rohkeutta, älyä ja joukkuepeliä.
Kahden hengen joukkue!
Kaksi mieltä, kaksi sydäntä ja kaksi ystävää.
Tällaiset ystävät ratkaisevat ongelmat yhdessä -
eivätkä sano, että menin liian pitkälle,
sillä minä en tee niin!
Ympyrälle pitäisi kyllä kertoa.
Kolmio meni liian pitkälle!
Yritin varoittaa häntä.
Sanoin: "Saat pienen idean, Kolmio, mutta sitten se kasvaa -
ja kaikki menee pieleen."
Ei. Tai kyllä, mutta ei.
Kolmio rakensi donitsinkastajan,
joka sekosi ja vei Kolmion liian pitkälle.
Auttakaa!
Mitä aiot tehdä?
Sammutan vekottimen.
Mene turvaan.
Ympyrä.
Hei, Kolmio.
Minä todella menin liian pitkälle.
Sanoit, että tapahtuisi niin,
mutta eri tavalla. -Tajuan kyllä. Odota.
Mahtavaa, kun hän tekee noin.
Katkaisin on takana.
Voitko sammuttaa sen?
Minä yritän.
Kyllä!
Varovasti. Varo Kolmiota.
Hyvä, Ympyrä!
Jee!
Varo minun… Voi veljet.
Sinä kastat!
Sinä kastat…
Katkaisin tänne!
Varo! Olen aivan takanasi!
Kiva. Mukini!
Se ei mennyt rikki!
No? Maistuuko donitsi?
Ja niin Kolmion donitsinkastajasta tuli kiva pikku saari.
Mainio paikka kolmelle ystävälle kokoontua aamuisin -
nauttimaan donitseja,
jotka maistuvat aina paremmalta, kun ne kastetaan kaakaoon.
Pelkkää kastamista.
Aina, kun Neliö herää aamulla,
hän tietää, mitä tehdä.
Hän petaa sängyn.
Hän harjaa hampaansa.
Hän poistuu kotoa aina samaan aikaan -
ja kulkee aina samaa polkua -
aina samaan paikkaan.
Neliö laskeutuu yhä alemmas luolan pohjalle saakka.
Siellä hän toimii aina samalla tavalla.
Hän valitsee lohkareen maan alla olevasta kasasta.
Hän työntää lohkareen ylös ja ulos luolasta.
Hän vie lohkareen mäen päällä olevaan kasaan.
Se on hänen työtään.
Seuraavana aamuna hän tekee sen uudestaan.
Neliö toimii aina samalla tavalla -
päivä toisensa jälkeen.
Hän pitää siitä.
"Neliön erilainen päivä."
Eräänä aamuna, kun Neliö kiipesi kukkulalle,
Ympyrä oli tulossa alas.
Neliö. Olet nero.
Oletko kuvanveistäjä?
Kyllä vain.
Mikä on kuvanveistäjä?
Kuvanveistäjä tekee lohkareista taidetta.
Vai niin. Ymmärrän, mitä tarkoitat.
Ei hän oikeasti ymmärtänyt.
Tämä on kaunis veistos.
Se näyttää sinulta.
Niin. Se on kaunis.
Ei! Se ei ole vain kaunis vaan täydellinen.
Nyt saat tehdä veistoksen minusta.
Mitä? Mutta minä…
Täydellisen ympyrän.
Haen sen huomenna iltapäivällä.
Hei hei, nero.
Minä vain työnsin sitä mäessä.
Haluan kertoa jotain!
Ympyrä oli jo lähtenyt.
Voi ei!
No niin. Lohkare pitää saada näyttämään Ympyrältä,
ja Ympyrä on täydellinen.
Siksi tämän pitää olla täydellinen.
Hyvä on. Pystyn tähän.
No niin.
Jos minä…
Varovasti.
Korjaan sen. Sitä pitää vain silotella.
Ihan rauhassa.
Olen nyt kuvanveistäjä.
Pystyn tähän. Ympyrän vuoksi.
Voihan muta!
Voi ei!
Tämä ei ole täydellistä.
Neliö uurasti,
uurasti -
ja uurasti.
Ei!
Neliö oli kaivertanut koko lohkareen pois.
Jäljellä ei ollut mitään.
Vain murska ympäröi häntä.
Tämä on täydellisen vastakohta.
Valvon koko yön ja keksin jotain.
Neliö nukahti.
Kun Neliö heräsi,
hän ei tiennyt, mitä tehdä.
Mitä minä yritän?
Minä työnnän lohkareita enkä veistä niitä.
En ole nero.
Mitä Ympyrä ajattelee nähdessään tämän sotkun?
Hän näkee, etten ole nero.
Miten voin kohdata hänet? Mitä sanon ja teen?
Nyt tiedän.
Piiloudun luolaani.
Pysyn siellä koko päivän ja viikon! Ikuisesti!
Elän maan alla lohkareiden ja matojen seurassa!
Joka päivä on samanlainen!
Ehdin yhä lähteä. -Hei, nero. Tulin aikaisin.
Oletko valmis?
Kyllä. Valmista tuli.
Hyvä tavaton. Se on…
Se oli kaunista.
Se oli lumoavaa.
Se olen minä.
Se on täydellinen.
Onko?
Kyllä.
Sinä olet nero.
Kiitos.
PERUSTUU MAC BARNETTIN JA JON KLASSENIN KIRJOIHIN
Tekstitys: Petra Rock