Kvadrat zelo resno jemlje svoj jutranji obred.
Rad ima, da je vse na svojem mestu.
Kvadrat ima rad določen red.
Pa sem te!
Tudi Trikotnik ima jutranji obred.
Vsako jutro se poheca s Kvadratom.
Na primer, drugo jutro…
Pa sem te!
In jutro zatem.
Pa si me. Saj vem.
In jutro… Saj veste, kam to pelje.
Nekega jutra
pa je imel Kvadrat tega dovolj.
Dokazal bo, da je tudi on vešč potegavščin.
S Trikotnikom se bo tako pošalil,
da bo to zasenčilo vse Trikotnikove potegavščine.
Po tem si Trikotnik ne bo več drznil tako šaliti z njim.
Trikotnika bom pošteno potegnil!
"Kvadratova velika potegavščina."
Zdaj se bom s Trikotnikom pošteno pohecal.
Kvadrat se je lotil potegavščine.
Jaz bom trikotnik, ti pa žaba.
Potem sva zamenjala.
Kaj je to?
Hotel je biti trikotnik, jaz pa žaba.
A ne znam skakati.
Trikotnikov jutranji obred ni bil kot Kvadratov.
Halo?
Kvadrat ga je premotil.
Bila je priložnost. Trikotnik bo presenečen.
Pa sem te!
-Živjo, Kvadrat. -"Živjo" je v redu.
Si opazil kaj nenavadnega pri današnjem zajtrku?
Nenavadno.
Med tuhtanjem bom srknil iz skodelice.
Ja! Nekaj pa sem opazil.
Stal si za mojim kavčem.
Med zajtrkom te običajno ni tam.
Vsaj ne, da bi vedel. Običajno ne preverjam.
Ni pošteno, Krog.
Tako sem se trudil za potegavščino,
pa ni niti opazil.
Skodelico si mu premaknil?
Njegovo najljubšo skodelico.
Če bi jo meni premaknili, ne vem, kaj bi naredil.
Ja. Trikotnika dobro poznam.
Če ga hočeš ukaniti,
da mu ne bo nikoli več prišlo na misel, da bi ti še kdaj kaj ušpičil,
si boš moral izmisliti kaj boljšega.
Boljšega od skodelice?
Veliko boljšega.
Že vem. Kaj, če…
Veliko boljše. Že vem!
Tokrat mu bom pošteno zagodel.
Hvala, Krog!
Pa sem te!
Hej, Kvadrat.
Kaj…
V moji postelji je želva!
Pa sem…
Živjo, prijateljček.
Si prišel z mraza?
Ne vem, kako si prišel sem, toda ostani, kolikor hočeš.
Kaže, da potrebuješ ljubezen.
Jaz je imam na pretek.
Želva.
Brezupno je. Ne morem mu je zagosti.
-Je bila šala res dobra? -Seveda.
Premaknil sem mu sliko in zvezal čevlje.
Želvo sem mu dal v posteljo in zdaj sta prijatelja.
Kvadrat, poslušaj.
Rekel sem, da mora biti šala presneto dobra.
Saj je bila!
Ne, če se hočeš s Trikotnikom pošaliti, mora biti šala od sile!
Prav imaš.
Biti mora od sile!
Pa sem te!
Kvadrat, si se hotel pošaliti z mano?
Aha. Kaj praviš?
Dober poskus.
Ampak nisi nadarjen za to.
Poleg tega ne padam na potegavščine.
A tako?
Vau! Kvadrat, tega od tebe nisem…
Oh, drobtine!
O ne.
Ne, ne, ne!
No, to je bilo pa preveč.
Kvadrat, tvoja potegavščina mi je porušila dom.
Pa goro tudi.
Sem te?
Vse to, da dokažeš, da se lahko pošališ z mano?
Krog je rekel, da mora biti potegavščina od sile.
Zato sem se sila potrudil.
To ni bilo samo od sile.
Bilo je…
izjemno!
Jaz ne bi pomislil na tako šalo.
Pa sem že mislil,
da imaš dovolj mojih šal.
Točno to sem…
Kakšen bedak sem bil!
Dobil sem kup idej za nove potegavščine!
Tako dobre, kot je bila tale, in še boljše! Nadboljše!
Te vojne ne bo nikoli konec…
Krog je bil ponosen na svoj vrt.
Na vrtnice.
Na slastne hruške.
Na te rožnate redkvice.
Na bučo, ki… To je zares velika buča.
Toda rastlina, na katero je najbolj ponosen,
njegova najljubša tukaj,
je tale rastlina.
Ni še videti bogve kaj.
Ne še.
-Živjo, Krog! -Živjo, Trikotnik.
Kaj delaš?
Čakam, da roža zacveti.
Pošalil se bom s Kvadratom. Greš zraven?
Oprosti. Ne morem.
Zaradi rože?
Ja.
Ampak zvijača bo zelo smešna.
Trikotnik, vidiš to rožo?
Zacveti samo enkrat na sto let.
Zelo težko jo je vzgojiti.
Celo stoletje moraš vse do potankosti načrtovati.
Vsak dan ji pojem.
Ščitil sem jo pred močnim soncem…
in hudim mrazom.
Pobiral sem žuželke in pulil plevel.
Danes bo zame zacvetela.
Čudovita bo.
Se vidiva potem. Upam, da se ti izide.
O, se bo. Vse gre po načrtu.
"Krogov načrt se izjalovi."
Hej.
Odloži jo.
Rožo.
Moja je. Hočem jo videti zacveteti.
To je moja roža!
Počasi.
Imam te.
Ena, dve…
Vrni jo!
O ne, ne boš.
Živjo. Pridi ven.
Nekaj imam zate.
Ja, tole je zate.
Samo tvoja je.
Toda vrni mi, kar je moje.
Daj, zamenjajva.
Pridi. Veš, da jo hočeš.
Hej!
To je moja roža!
Daj že.
Živjo, Krog. Kako je tvoja roža?
Ne najbolje.
Pa tvoja ukana?
Odlično.
Adijo!
Vrni se, Trikotnik!
Živjo, Krog.
Trikotnik, vrni se!
Čakaj.
Prosim. Moja roža.
Sto let sem gojil to rožo.
Želim jo videti cveteti.
Vse sem naredil prav. Imel sem načrt.
Zakaj si zbežala?
Zakaj si me pripeljala do sem?
Da bi mi uničila dan?
Zakaj?
Odgovori!
Moj načrt ni bil tak.
Krog se je znašel na neznanem kraju.
Bil je izgubljen.
Samo na svoj vrt si želim.
Kaj je to?
Ojoj.
Divje rože.
Kaj…
Vau!
Hvala.
POSNETO PO SLIKANICI TRIKOTNIK, KVADRAT IN KROG
MACA BARNETTA IN JONA KLASSENA
Prevedla Lidija P. Černi