Kvadrat se vsak dan rad malo sprosti
in prebere nekaj strani dobre knjige.
Najraje sedi tukaj.
Svetloba z okna je bila vedno popolna za branje.
"Nekega jutra je miš srečala volka…"
Kdo si pa ti?
Kako čudovito, skrivnostno drevo.
A ko bi le raslo malo bolj v desno, da ne bi kvarilo svetlobe.
Bananovec si. Kakšno srečo imam.
Čas je za malico in obožujem banane.
Kvadrat je vedel, da je drevo nekaj posebnega.
Banane so na otoku redke.
Veljajo za najdragocenejše sadje.
Madonca! Dve banani samo zame.
Ravno ko se je hotel pogostiti z najljubšim sadežem,
se je nečesa spomnil.
Poznal je nekoga, ki je imel banane prav tako rad.
Krog.
Kaj, če bi eno banano dal Krogu?
To bi bilo prijazno. Zelo prijazno.
"Kvadratova prijazna gesta."
To bi bilo zelo velikodušno.
Hvala, Kvadrat.
Prijazna gesta. Zelo prijazna gesta.
Zelo velikodušno od tebe.
Moj dober in pomemben prijatelj si.
Hip, hip, Kvadrat!
To je legenda o "Velikodušnem Kvadratu"
in njegovi zelo prijazni gesti.
Čudovito bo.
Kvadratova prijazna gesta ni mogla več čakati.
Odlično vprašanje.
Bila sva že dobra prijatelja,
zaradi banane pa sva s Krogom najboljša prijatelja.
Trikotnik? Seveda.
Poznala sta se, a sta bila samo prijatelja.
V redu. Tole je dobro.
Krog, zgodilo se je nekaj norega.
Na mojem dvorišču so se pojavile banane.
Obožujem banane. Najlepša hvala.
Čudoviti sta. Hvala.
Živjo.
Dober dan.
Gremo na potep?
Se tako zabavno reče sprehodu?
Ležernemu sprehodu.
Kakšna je banana?
Odlična je.
Še boljša od moje najljubše hrane.
Zelo prijazno od tebe, Kvadrat.
Saj veš, malenkost.
O, ne, ne, ne.
Redki sta in lepi.
Dal si mi obe. To ni malenkost. Veliko je.
Sit sem.
Veš kaj? Tvoja velikodušnost me je navdihnila.
Trikotnik, bi drugo banano?
Menda ne.
Zakaj pa ne. Kolikor vem, se živi samo enkrat.
O ja.
Pozabil sem, da sovražim banane.
Bljak. Presladko.
No ja.
Vljudno je, da jo pojem,
čeprav je odvratna.
Tega ne bom več ponovil.
Tole je bilo zelo… zabavno,
a moram iti.
Si prepričan?
Šele prišli smo do hriba.
Danes je še posebej lepo.
Nismo še stopili gor. Tam je.
Ne. Žal mi je. Hvala. Ne, hvala. Žal ne. Vesta…
Ni zakaj, ampak adijo. Moram iti.
Kvadrat je bil jezen, ker ni šlo po pričakovanjih.
Zaradi jeze je postal potrt.
Ker pa je bil potrt, je postal žalosten.
Hotel je le pohvalo za prijazno gesto.
Pa tudi vsaj eno banano.
Kvadrat je moral to urediti.
Če bo drevo še rodilo, bom naredil prav.
Ena za Krog in ena zame. Počakati moram, da rodi.
Minilo je veliko časa.
Dnevi, tedni, meseci.
Nekega dne pa je Kvadrat dobil novo priložnost.
Živjo, Krog.
Drevo je spet rodilo dve banani in pomislil sem:
"Kvadrat, eno daj dobremu prijatelju Krogu."
"Vedel sem, da si velikodušen, toda to je preveč.
To mi ogromno pomeni."
Nič takega ni. No, ni čisto nič.
Banani sta redki in nekaj posebnega.
Toda tega si vreden.
"Moj dober in pomemben prijatelj si."
"Živjo, Kvadrat." Živjo, Krog.
Ker je Kvadrat ta pogovor ponovil
že tisočkrat, bo prijazno gesto izpeljal brez napake.
…prijatelj, Krog.
Ena zate.
Druga za prijatelja Kroga.
Ena za prijatelja Kroga.
Ena zate, ena zame.
Za prijatelja… Živjo!
O, živjo, Kvadrat. Lep dan, kajne?
Moral bi reči "živjo".
Moj dober prijatelj.
Moji banani sta rodili dve… Oziroma…
Prosim?
Z veseljem vzamem še banan.
Ampak…
Trikotnik je prišel! Gremo na potep?
Ena zate in ena zame.
Vau! Slastno je bilo, ampak sit sem.
Trikotnik, hočeš drugo?
Zakaj pa ne.
Ne maram jih.
Poznam pa nekoga, ki jih ima rad.
Nekoga, ki jih obožuje.
Krog! Tvoje najljubše so.
Zato ti Kvadrat vedno da svojo. Jaz pa ti dam svojo.
Ali ni pravkar rekel, da je sit?
Lahko jo poje jutri. Odlična ideja.
Prav imaš. Lahko jo jutri pojem.
Kako lepa gesta.
Moram reči, Trikotnik,
da si moj dober in pomemben prijatelj.
Tipično zanj.
Ubogi, ubogi Kvadrat.
Tole bom naredil prav, pa če je zadnje, kar naredim!
Kvadrat je bil ob štiri banane.
Naslednjič pa bo naredil tako, da bo prav.
Samo počakati je moral, da zrastejo nove banane.
Dober dan. Drevo je spet rodilo dve banani
in pomislil sem: "Zakaj ne bi eno dal dobremu prijatelju?"
Ena zate in ena zame.
Hvala, Kvadrat. Moj dober in pomemben prijatelj si.
Izvrstno.
Hej, Kvadrat!
Piknik imava. Pridruži se.
Že grem.
Ker je svojo banano pojedel,
lahko Velikodušni Kvadrat drugo podari prijatelju Krogu.
Kajne?
Konec tedna na otoku.
Petkov zabavni večer, poln hrane in iger.
Kvadrat, Trikotnik…
in Krog.
In Krog! Kje je Krog?
Tukaj je.
Kaže, da ima Krog nocoj drugačen načrt.
Zelo se veselim.
Končno je čas za…
"Mrk."
Krog zamuja. Greva preverit?
Ja. Nikoli ne zamudi petkovega zabavnega večera.
O mojbog! Kaj je narobe z luno?
Joj. Kaj se dogaja?
Kaj se dogaja?
Sem pojedel preveč korenja? Zelo izboljša vid.
Konec sveta je, kajne? Objemi me!
Popoln lunin mrk.
Ko bi le Kvadrat in Trikotnik gledala z mano.
Krog, si na nekaj pozabil?
Joj. Pozabil sem na petkov zabavni večer!
Oči me bolijo.
Ne drzni si mežikati.
Takrat se zgodijo ključne stvari.
Mislim, da je konec.
-Konec je! Živa sva! -Živa sva!
Kaj je bilo to?
Ne vem. Veš, kdo bi lahko vedel? Krog! Vprašajva ga.
Čakaj. Pomisli.
Rdeča luna se je prikazala samo nama. Izbrala je naju.
Še nikoli me za nič niso izbrali.
Nocoj sva videla nekaj posebnega,
kar presega domišljijo. Kroga ni bilo.
Ne bi razumel. Rdeča luna bo najina skrivnost.
-Najina skrivnost. -Velja?
Ne bi razumel? Bil je lunin mrk.
Že 178 sem jih videl. Moram jima povedati.
A tako zelo se zabavata s skrivnostjo.
Tega jima nočem pokvariti.
Pa je.
Ne! Kljub mojemu izjemnemu znanju o mrkih,
bom spoštovala njuno skrivnost.
Zdaj ima skrivnost tudi Krog.
-Oprostita za sinoči. Bil sem… -Sinoči je bilo izjemno.
Videla sva… Videla sva…
Videla sva govnača.
A res? Hudo.
Imel je super prsni koš.
Ta pogovor me je zlakotil.
Kaj delaš?
Trudim se spremeniti temo.
Vau! Ocvrte miške zgledajo kot…
Vem. Take sem naredila, ker me spominjajo na…
Na govno, ki ga govnači kotalijo. Ja.
Ne znajo ohraniti skrivnosti, kajne?
Hvala za ocvrte miške.
Po opravkih morava.
Kajne?
Običajne, vsakdanje, neskrivnostne stvari.
Morda je luna zaradi sonca zagorela.
Ja, mislim, da sem videl plamene.
Ali pa je naenkrat zraslo trilijon rdečih rož,
ki so zaradi mraza ovenele.
Kaj, če se je luna razjezila in od besa postala vsa rdeča?
Morda. Meni se je zdelo, da je le zardela.
Veš, ko Krog zardi? Tako je bilo videti.
Ja, Krog. Žalosti me, da je Krog to zamudil.
Zjutraj je bil potrt. Misliš, da ve za najino skrivnost?
Ne. Poleg tega itak vse ve.
Prvič se počutim pametnejšega od njega.
Počutim se močnega.
Najbrž snujeta
nekakšen poseben, skrivni lunin klub brez mene.
Če bi me vsaj vprašala, bi jima povedala vse o mrku.
Imam knjige, astronomske karte, teleskop.
Celo sestavljanko.
Krog ni prenesel, da mislita, da vesta več od njega.
Kvadrat? Zakaj nosiš škatlo?
Nisem hotel, da me prepoznajo.
Ojoj. Ne bi smel biti tu. A ne zmorem več bremena skrivnosti.
Prišel sem priznati.
Saj ti ni treba.
Ni treba, da sem na tleh,
a pod pritiskom se tako bolje počutim.
V redu. S Trikotnikom imava skrivnost.
Prejšnji petek zvečer
sva s Trikotnikom na jasi
videla nenadoma vziti ognjeno rdečo luno, ki je pojedla našo luno!
Za hip jo je zakrila. Ko se je najedla, jo je izpljunila!
Vsaj zdi se mi tako. Ima luna zlobno dvojčico?
Jo ima? Kaj bi lahko bilo?
Zelo sem vesel, da si me vprašal.
-Kar si videl, je bilo… -Fantastično! Vem!
Midva s Trikotnikom sva edina na svetu to videla!
Tako srečen še nisem bil!
Nisem nadarjen kot Trikotnik ali čaroben, kot ti.
Sem samo navaden Kvadrat.
A ko me je rdeča luna izbrala, je v meni nekaj prebudila.
Prvič sem začutil, da sem sposoben česarkoli!
Rešiti skrivnosti sveta. Poglej! Košček sestavljanke.
O ne. Če vidi sestavljanko,
bo vedel, da ve…
Ojoj.
Trikotnik je rekel, da boš jezen zaradi zamujenega, ampak vau.
Vau, vau, vau. Šel bom, Krog.
Ne povej Trikotniku, da sem izdal skrivnost.
Dajmo Krogu minutko.
Skrivnost.
Če bi bil Krog nekaj časa sam, stran od Kvadrata in Trikotnika…
Živjo, Krog.
Bereš knjige s poglavji.
Veš… pravo znanje izhaja iz izkušenj.
Si mi prišel nekaj povedat?
Jaz? Ha! Ne, ni kaj povedati.
Razen super mega tajne posebne izkušnje.
Ampak… skrivnosti ne izdajam.
Prav, povedal bom. Takole.
Prejšnji petek sva bila s Kvadratom na jasi
in po obilici korenja in stoji na rokah,
sem videl nekaj norega.
Pojavil se je orjak z veliko rdečo barvico
in začel barvati luno!
Luna je postala čisto rdeča!
Vem. Noro, kajne?
Hočeš slišati najboljše?
Imel je radirko.
Zradiral je rdečo in luna je bila spet normalna.
Lahko to verjameš?
Prav. Šel bom.
Ne izdaj me Kvadratu.
Kvadrat? Je to moje korenje?
Kako si mogel?
Rekel si, da naj molčim, pa si sam izblebetal.
Nehaj tratiti hrano. Lahko razložim.
Nehajta že!
Kvadrat, ti si mi prvi povedal.
Krog! To naj bi bila najina skrivnost.
Čakaj. Kaj? Še pred mano si vse izblebetal?
Nehajta! Nehajta!
Dovolj imam vajinih neumnosti.
Predolgo že molčim.
Na vrsti je moja skrivnost.
Videla sta nič več in nič manj kot…
Seveda veš. Ti vse veš.
Misliš, da vem vse?
Ja. Najpametnejša oblika si.
Mislila sva, da končno veva nekaj več. Kar povej, kaj sva videla.
Krog se je zdaj počutil neumno zaradi svoje jeze.
Kvadrat in Trikotnik občudujeta njegovo znanje.
Kot si je želel.
Nekoč sem slišal zgodbo
o čudoviti rdeči luni.
Redek pojav, ki se zgodi,
ko se luna premakne v senco našega planeta.
Ima naš planet senco?
Aha. Ali vesta, kaj je najbolj neverjetno?
Nak.
Rdečo luno vidijo samo posebej izbrane oblike,
ker imajo čisto srce.
Sumil sem, da sta to videla, toda nisem povedal, ker…
Bil sem ljubosumen. To je moja skrivnost.
Madonca! Da bi jo le še jaz videl.
Kvadrat.
Krog, lebdi visoko in sij kot prej.
Odpri oči.
Točno taka je bila rdeča luna. Zdaj smo jo videli vsi trije.
Dobrodošel v naš klub, Krog.
POSNETO PO SLIKANICI TRIKOTNIK, KVADRAT IN KROG
MACA BARNETTA IN JONA KLASSENA
Prevedla Lidija P. Černi