OSTROV TVAROV
Štvorec rád každý deň relaxuje tým, že si prečíta pár strán dobrej knihy.
Toto je jeho obľúbené miesto.
Svetlo z okna je vždy dokonalé na čítanie.
„Jedno skoré ráno stretla myš…“
Tak čo to tu máme?
Aký krásny a záhadný strom.
Ale bol by som rád, keby si rástol trochu napravo,
a nekazil mi svetlo.
Si banánovník. Tomu nemôžem uveriť.
Je čas niečo zjesť a banány zbožňujem.
Štvorec vedel, že tento strom je veľmi výnimočný.
Banány na ostrove rástli zriedka.
Boli považované za najcennejšie ovocie.
Páni! Dva banány, a len moje.
Práve, keď sa chcel pustiť do svojho obľúbeného ovocia,
na niečo si spomenul.
Poznal niekoho, kto banány zbožňoval rovnako ako on.
Krúžka.
Čo keby sa o jeden podelil s Krúžkou?
Bolo by to milé gesto. Veľmi milé.
„Štvorcovo veľmi milé gesto.“
Páni, to by odo mňa bolo také štedré.
Vďaka, Štvorec.
To je milé gesto. Veľmi milé.
Je to od teba také štedré.
Si môj dobrý a dôležitý priateľ.
Hip, hip, Štvorec!
A tak sa končí legenda o Štedrom Štvorcovi
a jeho veľmi milom geste.
Bolo by to krásne.
To veľmi milé gesto už nemohlo počkať ani sekundu.
Dobrá otázka.
Hoci sme už predtým boli super kamoši,
ten banán z nás s Krúžkou urobil naj kamošov.
Trojuholník? Jasné.
Poznali sa, ale viete, boli tak najviac kamaráti.
Dobre, zvládnem to. Ako nič.
Krúžka, stalo sa niečo úžasné.
Dnes sa mi na dvore objavili banány.
Banány zbožňujem. Ďakujem ti veľmi pekne.
Sú úplne nádherné. Ďakujem.
Čauky.
Dobrý deň.
Čo poviete, vydáme sa na túlačku?
To je vtipné pomenovanie pre prechádzku?
Hej, ale takú neformálnu.
Tak aký je ten banán?
Je fakt dobrý.
Ako moje obľúbené jedlo, ale oveľa lepšie.
Je také milé, že si mi ich dal.
No, to nič nie je.
Nie, nie.
Sú vzácne a nádherné.
A oba si mi daroval. Nie je to nič. Je to mnoho.
Som celkom plná.
Vieš čo, Štvorec? Tvoja štedrosť ma inšpirovala.
Trojuholník, chceš banán?
Ale no tak.
Jasné, prečo nie? Veď žijeme len raz, pokiaľ viem.
Aha, jasné.
Zabudol som, že som ich už mal, a neznášam ich.
Príliš sladké.
Čo už.
Zdvorilé by asi bolo dojesť ho,
aj keď je podľa mňa odporný.
No, to už nikdy neurobím.
Ach, bola to naozaj… zábava,
ale mal by som ísť.
Si si istý?
Práve sme prišli k peknému kopcu.
A dnes vyzerá obzvlášť pekne.
Hej, ešte sme naň ani nevyšli. Je priamo tam.
Nie. Prepáčte. Vďaka, ale nie. Nie, pardon. Veď viete…
Nemáte začo. Ale ahojte. Musím ísť.
Štvorec sa hneval, že veci nevyšli podľa plánu.
Potom sa cítil previnilo, že sa hnevá.
Potom bol smutný, že sa cíti previnilo, že sa hnevá.
Chcel iba uznanie za milé gesto.
Ale takisto chcel aspoň jeden banán.
Musel to napraviť.
Ak tento strom znovu zarodí, napravím to.
Jeden pre Krúžku. Jeden pre mňa. Len si musím počkať.
Ubehlo veľa času.
Dni, týždne, mesiace.
A jedného dňa dostal Štvorec ďalšiu šancu.
Dobrý deň, Krúžka.
Môj strom znovu urodil dva banány, tak som si pomyslel:
„Štvorec, nepodelíš sa o jeden s dobrou kamoškou Krúžkou?“
„Štvorec, vedela som, že si štedrý, ale toto je príliš.
Znamená to pre mňa naozaj veľa.“
To nič nie je. Teda, nie je to nič.
Banány sú samozrejme veľmi vzácne a výnimočné.
Ale ty mi za to stojíš.
„Si môj dobrý a dôležitý priateľ.“
„Dobrý deň, Štvorec.“ Dobrý, Krúžka.
Keď si Štvorec ten rozhovor
už tisíckrát nacvičil, jeho veľmi milé gesto bude bez chybičky.
…Krúžkou.
Dobre, jeden pre teba.
Nerozdelíš sa s kamoškou Krúžkou?
Nepodelíš sa s kamoškou Krúžkou?
Pre teba a pre mňa.
S mojou dobrou… Dobrý deň!
Ahoj, Štvorec. Dnes je pekne, že?
Mala si povedať „dobrý deň“.
Moja kruhová kamoška.
Banány mi urodili dva stromy… Vlastne…
Prosím?
Jasné. Rada si vezmem ďalšie.
Ale…
Hej, prišiel Trojuholník! Nezájdeme na túlačku?
Ale jeden pre teba a jeden pre mňa.
Páni. Bol parádny, ale už som nejaká plná.
Trojuholník, nechceš druhý?
Hej, prečo nie?
Počkať. Nemám ich rád, pamätáte?
Ale poznám niekoho, kto ich má rád.
Kto ich zbožňuje.
Krúžka! Tvoje obľúbené ovocie, nie?
Preto ti ich Štvorec dáva.
A teraz ti ho dávam ja.
Ale, Trojuholník, nepovedala práve, že je plná?
Áno, ale mohla by ho zjesť zajtra. Super nápad.
Páni, máš pravdu. Mohla by som ho zjesť zajtra.
Aké milé gesto.
Musím povedať, Trojuholník,
si môj dobrý a dôležitý priateľ.
Klasika.
Úbohý Štvorec.
Napravím to, aj keby to bolo to posledné, čo urobím!
Už prišiel o štyri banány. Ale nabudúce to už určite napraví.
Musel iba počkať, kým narastú ďalšie.
Dobrý deň. Môj strom znovu urodil dva banány,
a pomyslel som si: „Štvorec, nepodelíš sa o jeden s dobrou kamoškou?“
Jeden pre teba a jeden pre mňa.
Vďaka, Štvorec. Si môj dobrý a dôležitý priateľ.
Znamenitý.
Hej, Štvorec!
Robíme si piknik. Pridaj sa.
Už idem.
Keď už svoj banán zjedol,
Štedrý Štvorec sa mohol o druhý podeliť s kamoškou Krúžkou.
Však?
Je tu koniec týždňa.
To znamená, že prišla Piatková psina, večer plný jedla a hier.
Štvorec, Trojuholník…
a Krúžka.
A Krúžka! Kde je Krúžka?
Tu je.
Zdá sa, že Krúžka má na dnes iné plány.
Tak sa teším.
Konečne nadišlo…
„Zatmenie.“
Krúžka mešká. Skontrolujeme ju?
Dobre. Piatkovú psinu nikdy nevynechá.
Ach, prepána! Čo sa deje s mesiacom?
Páni. Čo sa deje?
Čo sa deje?
Mal som priveľa mrkvy?
Mrkva je predsa na superzrak.
Prišiel koniec sveta, však? Drž ma. Drž ma!
Úplné zatmenie mesiaca.
Kiežby to tak so mnou sledovali Štvorec a Trojuholník.
Krúžka, nezabudla si na niečo?
Ach, zabudla som na Piatkovú psinu!
Bolia ma oči.
Nežmurkni. Len nežmurkni.
Vtedy sa vždy stávajú najdôležitejšie veci.
Asi sa to skončilo.
- Je koniec! Prežili sme! - Prežili sme!
Čo to, prepána, bolo?
Netuším. Ale vieš, kto by mohol? Krúžka! Opýtajme sa jej.
Počkaj. Rozmýšľaj.
Červený mesiac sa objavil iba pred nami. Vybral si nás.
Nikdy si ma nikto pre nič nevybral.
Dnes sme videli niečo výnimočné.
Niečo, čo sa vymyká predstavám. Krúžka tu nebola.
Nepochopila by to. Ten červený mesiac bude naším tajomstvom.
- Tajomstvom. - Dohodnuté?
Nepochopila by som to? Bolo to zatmenie mesiaca.
Videla som ich už 178. Musím im to povedať.
Ale tak sa z toho tajomstva tešia.
Nechcem im to pokaziť, či áno?
Áno.
Nie! Napriek mojím pôsobivým znalostiam zatmení
ich tajomstvo budem rešpektovať.
Mala vlastné tajomstvo.
- Ahojte. Prepáčte mi včerajšok. Ja… - Včerajšok bol skvelý.
Videli sme… Teda, videli sme…
My… sme videli hovnivála.
Naozaj? Super.
Mal veľmi super hrudník.
Z toho som úplne vyhladol.
Čo to robíš?
Snažím sa zmeniť tému.
Páni! Tieto šišky vyzerajú presne ako…
Však? Urobila som ich dnes, lebo mi pripomínajú…
To, čo si gúľajú hovnivály. Hej.
Tajomstvá im vôbec nejdú, čo?
Vďaka za šišky.
Musíme ísť a niečo urobiť.
Však?
Úplne normálne, každodenné, netajné veci.
Možno sa príliš priblížil k slnku a zapálil sa.
Hej. Asi som tie plamene videl.
A možno tam zrazu narástla triliarda červených kvetov
ale bolo príliš chladno, tak zvädli.
Čo ak mesiac stratil nervy a bol taký červený od hnevu?
Možno. Ale podľa mňa to bolo skôr začervenanie.
Vieš, ako keď sa červená Krúžka? Presne tak to vyzeralo.
Hej, Krúžka. Je mi smutno, že o to prišla.
Dnes ráno vyzerala taká smutná. Myslíš, že vie, že máme tajomstvo?
Nie. A vôbec, vždy všetko vie.
Po prvýkrát sa cítim trochu múdrejší ako ona.
A mocný.
Asi bezo mňa
zakladajú nejaký tajný mesačný klub.
No, keby sa ma opýtali, mohla by som im o zatmení povedať všetko.
Mám knihy. Mám mapy. Mám teleskop.
Mám aj tieto puzzle.
Nemohla vystáť, že si mysleli, že vedia niečo, čo ona nie.
Štvorec? Prečo máš na sebe krabicu?
Nechcel som, aby niekto vedel, že som to ja.
Prepána. Nemal by som tu byť.
Ale už neudržím ťarchu toho tajomstva.
Prišiel som sa priznať.
Ach, to nemusíš.
Viem, že nemusím byť na zemi,
ale v strese sa tak cítim lepšie.
Dobre. S Trojuholníkom máme tajomstvo.
Nemal som ti to povedať, ale minulý piatok,
keď sme boli na čistinke,
uvideli sme, ako z ničoho nič vyšiel červený mesiac a zjedol náš mesiac!
Chvíľu ho žul.
A potom, keď sa najedol, ho vypľul!
Teda, to si myslím ja. Má mesiac zlé dvojča?
Má? Čo to len mohlo byť?
Drahý Štvorec, som rada, že sa pýtaš.
To, čo si videl, bolo…
Úžasné! Ja viem!
Ja a Trojuholník sme jediní na svete, ktorí to videli!
Nikdy som nemal také šťastie!
Viem, že nie som talentovaný ako on alebo čarovný ako ty.
Som len obyčajný, spoľahlivý Štvorec.
Ale to, že si ma červený mesiac vybral, vo mne niečo prebudilo.
Po prvýkrát som sa cítil, akoby som dokázal všetko!
Akoby som mohol poskladať všetky skladačky sveta. Aha! Puzzle!
Nie. Keď ich Štvorec uvidí,
zistí, že…
Ach, jaj.
Trojuholník hovoril, že sa nahneváš, keď zistíš, čo si zmeškala, ale páni.
Páni. Páni. Asi už pôjdem, Krúžka.
Prosím, nepovedz mu, že som to prezradil.
Dajme jej chvíľočku.
Tajomstvo.
Možno by mala byť nachvíľu sama,
dať si od tých dvoch malú pauzu.
Ahoj.
Vidím, že čítaš romány.
Vieš, pravé poznanie pochádza zo skutočných skúseností.
Budem hádať. Prišiel si mi niečo povedať?
Kto, ja? Ha! Nie, vôbec nič.
Teda, okrem môjho super skvelého a tajného zážitku.
Ale tajomstvá neprezrádzam.
Dobre. Dobre, poviem ti to. Počúvaj.
Minulý piatok sme so Štvorcom sedeli na lúke,
a po asi stovke malých mrkvičiek a ukážkovej stojke na rukách
som uvidel poriadnu divočinu.
Z ničoho nič sa zjavil obor s obrovskou fixkou
a začal zamaľovávať mesiac!
Takže mesiac bol celý červený!
Hej. Poriadne strelené, čo?
Ale to najlepšie – pripravená?
Ten obor mal zmizík.
Takže zmazal tú červenú a mesiac bol znovu normálny.
Verila by si?
Dobre. No, tak by som sa mal pobrať.
Nepovedz to Štvorcovi.
Štvorec? To sú moje mrkvičky?
Ako si mohol?
Kážeš mi, aby som bol ticho, a potom to vyklopíš sám?
Prestaň plytvať jedlom. Vysvetlím to.
Hej, prestaňte!
Štvorec, obaja vieme, že si mi to vyklopil prvý.
Krúžka! Malo to byť naše tajomstvo.
Počkať, čo? Preriekol si sa predo mnou?
Prestaňte! Prestaňte!
Už mi od vás oboch stačilo.
Už som mlčala pridlho.
Teraz vám prezradím svoje tajomstvo.
To, čo ste videli, nebolo nič iné ako…
Jasné, že to vieš. Ty vieš všetko.
Myslíte si, že viem všetko?
Hej, v podstate. Múdrejší tvar nepoznáme.
Mysleli sme, že konečne vieme, čo ty nie.
No, tak nám povedz, čo sme to videli.
Krúžka sa zrazu cítila hlúpo.
Štvorec a Trojuholník celý čas obdivovali jej znalosti.
Presne tak, ako chcela.
Hovorila som, že som raz počula príbeh o čarovnom červenom mesiaci.
Je to veľmi mimoriadny jav,
čo sa ukáže iba, keď mesiac zakryje tieň našej planéty.
Naša planéta má tieň?
Hej, ale viete, čo je na tom najúžasnejšie?
Tento červený mesiac môžu vidieť iba tvary, ktoré boli vyvolené,
pretože majú čisté srdce.
Tušila som, že ste to videli, ale nepovedala som vám to, lebo…
Žiarlila som. Hej, to je moje tajomstvo.
Dokelu! Kiežby som to tiež videla.
Štvorec.
Krúžka, vznes sa vyššie a zažiar ako predtým.
Otvor oči.
Presne takto vyzeral ten červený mesiac. Teraz sme ho videli všetci.
Vrelo ťa vítame v našom klube, Krúžka.
PODĽA KNÍH MACA BARNETTA A JONA KLASSENA
Preklad titulkov: Martina Mydliar