A FORMA-SZIGET
Négyzet szeret mindennap egy kis ideig lazítani,
és olvasni pár oldalt egy jó könyvből.
Ez volt a kedvenc ücsörgőhelye.
A fény az ablakból mindig tökéletes volt az olvasáshoz.
„Egyszer kora reggel az egér találkozott a farkassal…”
Nahát, te ki vagy?
Milyen gyönyörű, titokzatos fa vagy!
Bárcsak néhány arasszal jobbra nőttél volna,
hogy ne vedd el a fényt.
Te banánfa vagy! Nem hiszek a szerencsémnek!
Ideje csemegézni, és imádom a banánt.
Négyzet tudta, hogy ez a fa nagyon-nagyon különleges.
Banán ritkán termett a szigeten.
A legbecsesebb gyümölcsnek tekintették.
A mindenit! Két banán, csak nekem!
Ahogy Négyzet nekilátott volna kedvenc gyümölcsének,
eszébe jutott valami.
Ismert valakit, aki pont olyan nagyon szerette a banánt, mint ő.
Kör.
Mi lenne, ha az egyik banánt Körnek adná?
Az kedves gesztus volna. Nagyon kedves gesztus.
„Négyzet nagyon kedves gesztusa.”
Hű, ez annyira nagylelkű lenne tőlem.
Köszönöm, Négyzet.
Ez kedves gesztus. Nagyon kedves gesztus.
Annyira nagylelkű tőled.
Te jó és fontos barátom vagy.
Hip, hip, Négyzet!
Így szól hát „Nagylelkű Négyzetnek”,
és az ő nagyon kedves gesztusának legendája.
Ez olyan csodálatos lesz!
Négyzet nagyon kedves gesztusa egy percet sem várhat.
Remek kérdés.
Noha már nagyszerű barátok voltunk,
a banán tett minket Körrel legjobb barátokká.
Háromszög? Ó, igen, persze.
Ismerték egymást, de, tudja, legfeljebb haverok voltak.
Oké, menni fog, menni fog. Jó lesz.
Kör, a legvadabb dolog történt.
Banánok jelentek meg ma a kertemben!
Imádom a banánt! Nagyon köszönöm!
Egek, tényleg gyönyörűek. Köszönöm!
Hali!
Jó napot.
Nos, mit szólnátok, ha csavarognánk egyet?
Mókásan azt mondod, hogy „sétáljunk”?
Igen, de így sokkal lazább.
És milyen a banán?
Annyira, annyira jó.
Olyan, mint a kedvenc ételem, de sokkal jobb.
Olyan kedves volt tőled, hogy nekem adtad őket, Négyzet.
Tudod, semmiség.
Nem.
Ritka és gyönyörű gyümölcs.
És mindkettőt nekem adtad. Ez nem semmiség. Nagy dolog.
Kezdek tele lenni.
Tudod, mit, Négyzet? Megihletett a nagylelkűséged.
Háromszög, kéred a másik banánt?
Ne már.
Persze, miért ne? Egyszer élünk, ha jól tudom.
Ó, tényleg.
Elfelejtettem, hogy ettem már ilyet, és utálom.
Túl édes!
Na, mindegy.
Gondolom, úgy udvarias, ha megeszem,
noha gusztustalannak találom.
Oké, ilyet nem csinálok többet.
Ez nagyon jó… móka volt,
de mennem kell.
Biztos?
Csak most értünk el a szép dombhoz.
És ma különösen szépnek tűnik.
Igen, még fel se mentünk rá. Pont itt van.
Nem. Bocsi. Kösz. Nem, kösz. Bocs. Nem, tudjátok…
Szívesen. De viszlát. Mennem kell.
Négyzet dühös volt, hogy nem úgy alakultak a dolgok, ahogy akarta.
Aztán bántotta, hogy dühös volt.
Aztán szomorú lett, mert bántotta, hogy dühös volt.
Ő csak elismerést akart egy kedves gesztusért.
De legalább egy banánt is akart volna.
Négyzetnek ezt helyre kellett hoznia.
Ha ez a fa terem még valaha, helyrehozom a dolgot.
Egy Körnek. Egy nekem. Csak ki kell várnom, hogy teremjen.
Sok idő telt el.
Napok, hetek, hónapok.
Mígnem egy napon Négyzet újabb esélyt kapott.
Jó napot, Kör.
A fám megint termett két banánt, és azt gondoltam magamban:
„Hé, Négyzet, miért nem adod az egyiket a jó barátodnak, Körnek?”
„Négyzet, tudom, hogy nagylelkű vagy, de ez már túl sok.
Ez több, mint bármi a világon.”
Semmiség. Vagyis nem semmiség.
Ez a banán nagyon ritka és különleges, nyilván.
De ha engem kérdezel, te méltó vagy rá.
„Te jó és fontos barátom vagy.”
„Jó napot, Négyzet.” Jó napot, Kör.
Most, hogy Négyzet elpróbálta
a beszélgetést ezerszer, a nagyon kedves gesztusa zökkenőmentes lesz.
…jó barátom, Kör.
Oké, egy neked.
Miért nem adod az egyiket a jó barátodnak, Körnek?
Egy neked, és egy nekem.
Jó barátodnak, Körnek… Jó napot!
Helló, Négyzet. Szép napunk van, igaz?
Azt kellett volna mondanod: „Jó napot.”
Jó Kör barátom!
A banánjaim két fát termettek… Vagyis…
Tessék?
Persze. Szeretnék megint banánt.
De…
Hé, itt van Háromszög! Mi lenne, ha csavarognánk?
De… egy neked, és egy nekem.
Nahát! Ez olyan isteni volt, de kezdek megtelni.
Háromszög, kéred a másikat?
Aha, miért ne?
Várj. Ezt nem szeretem, rémlik?
De ismerek valakit, aki bizony szereti.
Aki imádja!
Kör! Ez a kedvenc gyümölcsöd, igaz? Négyzet ezért adja neked mindig az övét.
És most én neked adom az enyémet.
De Háromszög, nem most mondta, hogy tele van?
Persze, de biztos meg tudja enni holnap. Remek ötlet.
Hű, igazad van. Meg tudnám enni holnap.
Milyen kedves gesztus.
Meg kell mondjam, Háromszög,
te jó és fontos barátom vagy.
Tipikus Négyzet.
Szegény, szegény Négyzet.
Akkor is helyrehozom, ha ez lesz az utolsó, amit teszek!
Négyzet elveszített négy banánt.
De legközelebb biztos jól csinálja.
Most már csak várnia kellett, hogy teremjen még banán.
Jó napot. A fám megint termett két banánt,
és azt gondoltam: „Hé, Négyzet, miért nem adod az egyiket a jó barátodnak?”
Egy neked, és egy nekem.
Köszönöm, Négyzet. Te jó és fontos barátom vagy.
Tökéletes.
Hé, Négyzet!
Pikniket tartunk. Csatlakozz.
Jövök!
Most, hogy megette a banánját,
Nagylelkű Négyzet mehetett, hogy odaadja a másikat barátjának, Körnek.
Igaz?
Hétvége van a szigeten.
Vagyis itt a Poéntek Este, tele csemegével és játékkal.
Négyzet, Háromszög…
és Kör itt jön össze.
És Kör itt jön össze! Hol van Kör?
Hát itt van.
Úgy tűnik, ma estére Körnek más terve van.
Olyan izgatott vagyok.
Végre itt az idő…
„A holdfogyatkozás.”
Kör késik. Megnézzük, mi van vele?
Persze. Sose hagyja ki a Poéntek Estét.
Szent egek! Mi a baja a Holdnak?
Jó ég. Mi történik?
Mi történik?
Túl sok bébirépát ettem? A répa köztudottan szuperlátást okoz.
Itt a világvége, igaz? Ölelj át. Ölelj át!
Teljes holdfogyatkozás.
Bárcsak Négyzet és Háromszög itt nézné velem.
Kör, elfelejtettél valamit?
Jó ég, elfelejtettem a Poéntek Estét!
Fáj a szemem.
Ne merj pislogni. Ne merj pislogni!
A fontos dolgok mindig pislogáskor történnek.
Azt hiszem, vége.
- Vége! Még élünk! - Még élünk! Még élünk!
Ez meg mi a bánat volt?
Sejtelmem sincs. De tudod, kinek lehet? Körnek! Kérdezzük meg.
Négyzet, várj. Gondold meg.
A vörös hold csak előtted és előttem jelent meg. Minket választott.
Még soha életemben nem választottak ki semmire.
Mi ma este valami nagyon különlegeset láttunk.
Olyat, ami felülmúlja a képzeletet. Kör nem volt itt.
Ő nem értené. A vörös hold lesz a mi titkunk.
- A titkunk. - Megegyeztünk?
Én ne érteném? Ez holdfogyatkozás volt.
Már 178 ilyet láttam! El kell mondanom nekik.
De olyan jól elvannak a titkukkal.
Ezt nem akarom elrontani, igaz?
El akarta.
Nem! A holdfogyatkozások tárgyában imponáló tudásom dacára
tiszteletben tartom a titkukat.
Már Körnek is volt titka.
- Hahó, bocs a tegnap este miatt. Én… - Elképesztő este volt.
Láttuk… Vagyis láttunk…
Láttunk egy ganajtúrót.
Ó, tényleg? Klafa.
Aminek nagyon klassz torja volt.
Megéheztem a ganajtúró témától.
Te meg mit művelsz?
Próbálok témát váltani.
Hű! Ezek a fánklyukak pont olyanok…
Na ugye? Különlegesre csináltam, mert emlékeztet a…
A galacsinra, amit a ganajtúró görget. Igen.
Mind nagyon rosszul tartanak titkot, igaz?
Kösz a fánklyukakat.
Mennünk kell, mert van valami dolgunk.
Ugye?
Csak sima, mindennapos, nem titkos dolgunk.
Talán a Hold túl közel ment a Naphoz, és tüzet fogott.
Igen. Igen! Azt hiszem, láttam a lángokat.
Vagy talán csilliárd piros virág nyílt ki odafent egyszerre,
de túl hideg volt, és elhervadtak.
Mi van, ha a Hold kijött a sodrából, és piros lett a méregtől?
Talán. Habár szerintem inkább elpirult.
Tudod, mint amikor Kör elpirul. Pont olyan volt.
Ó, igen, Kör. Kicsit bánt, hogy Kör kimaradt ebből.
Olyan búsnak tűnt ma reggel. Szerinted tudja, hogy titkunk van?
Nem. Amúgy ő mindig tud mindent.
Igazából most először kicsit okosabbnak érzem magam nála.
Úgy érzem, hatalmam van.
Biztos alakítanak
valami spéci titkos Hold-klubot nélkülem.
Csak meg kéne kérdezniük, és elmondanék nekik mindent a holdfogyatkozásról.
Vannak könyveim. Vannak ábráim. Van távcsövem.
Még ez a kirakósom is van.
Kör nem bírta, hogy a barátai azt hiszik, tudnak valamit, amit ő nem.
Négyzet? Miért van rajtad egy doboz?
Nem akartam, hogy bárki megtudja, hogy én vagyok az.
Jó ég. Nem kéne itt lennem.
De nem bírom tovább ennek a titoknak a súlyát.
Azért jöttem, hogy bevalljam.
Igazán nem kell.
Tudom, hogy nem kell a padlón lennem, de jobb ez a póz, ha feszült vagyok.
Oké. Háromszöggel van egy titkunk.
Nem szabadna elmondanom, de péntek este, mikor Háromszöggel a tisztáson voltunk,
láttuk, hogy egy égő vörös hold feljött a semmiből, és megette a mi Holdunkat!
Rágcsálta egy ideig.
És amikor tele lett vele, kiböfögte!
Legalábbis szerintem ez történt. Van a Holdnak egy gonosz ikre?
Van? Mi lehetett ez?
Kedves Négyzet, örülök, hogy megkérdezted.
Amit láttál, az…
Hihetetlen! Tudom!
Háromszöggel csak mi láttuk az egész világon!
Sosem volt ekkora mázlim!
Tudom, nem vagyok olyan tehetséges, mint Háromszög, olyan varázslatos, mint te.
Csak a sima, megbízható öreg Négyzet vagyok.
De az, hogy a vörös hold kiválasztott, felkavart bennem valamit.
Most először tényleg úgy érzem, hogy képes lennék bármire!
Meg tudnám oldani a világ rejtélyeit! Nézd! Egy kirakós darabja.
Ó, ne! Ha Négyzet meglátja a kirakóst,
megtudja, hogy Kör tudja…
Te jó ég.
Hűha. Háromszög mondta, hogy pipa leszel, ha megtudod, mit hagytál ki, de… Nahát.
Nahát, nahát. Jobb, ha megyek, Kör.
Kérlek, ne mondd Háromszögnek, hogy elszúrtam a titkot.
Hagyjuk kicsit magára Kört.
Titok.
Tudjátok, szerintem ha Kör kicsit egyedül van,
távol Négyzettől és Háromszögtől…
Helló, Kör.
Látom, képeskönyveket olvasol.
Tudod, az igazi tudás a valódi élményből lesz.
Kitalálom. El akarsz mondani nekem valamit?
Ki? Én! Nem, nincs mit elmondani.
Mármint a szuper fantasztikus titkos spéci kísérletemen kívül.
De nem árulok el titkokat.
Jól van, elmondom! Oké, ezt hallgasd.
Múlt péntek este Négyzettel szokás szerint a réten voltunk,
és miután megettem 100 bébirépát, és perfekt kézenállást csináltam,
egészen őrült dolgot láttam.
Egy óriás bukkant fel a semmiből, egy nagy piros filccel,
és elkezdte kiszínezni a Holdat!
És a Hold teljesen vörös lett!
Tudom! Flúgos futam, nem?
De az volt a legjobb… Mondhatom?
Volt egy radírja.
És kiradírozta a pirosat, és a Hold újra a régi lett.
El tudod ezt hinni?
Oké. Hát, nekem most tényleg mennem kell.
Ne mondd Négyzetnek, hogy itt voltam.
Négyzet? Azok az én répáim?
Hogy tehetted?
Azt mondod, ne kotyogjak, aztán te magad kotyogsz?
Ne pocsékold a kaját! Megmagyarázom.
Fejezzétek be!
Négyzet, te és én jól tudjuk, hogy te kotyogtál először.
Kör! Úgy volt, hogy ez a mi titkunk!
Várj. Mi? Elárultad a titkot előttem?
Állj!
Elegem van mindkettőtök ostobaságából!
Túl sokáig tartottam a számat!
Most én jövök az én titkommal.
Amit láttatok, nem volt más, mint egy ho…
Naná, hogy tudod. Te mindent tudsz.
Ti azt hiszitek, mindent tudok?
Nagyjából. Te vagy a legokosabb forma, akit ismerünk.
Azt hittük, végre tudunk valamit, amit te nem.
Mindegy, folytasd, el is mondhatod, mit láttunk.
Kör hirtelen butaságnak érezte, hogy elégedetlenkedett.
Négyzet és Háromszög végig csodálták a tudását.
Pont, ahogy ő akarta.
Azt akartam mondani, hogy egyszer hallottam egy mesét
egy csodás vörös holdról.
Nagyon ritka látvány, akkor történik, mikor a Hold a bolygónk árnyékába kerül.
A bolygónknak van árnyéka?
Aha. Igen, de tudjátok, mi a legelképesztőbb?
A-a.
Ezt a vörös holdat csak olyan formák látják, akik kiválasztottak,
mert tiszta a szívük.
Gyanítottam, mit láttatok, de nem mondtam, mert én…
irigy voltam. Igen, ez az én titkom.
Jó ég! Bárcsak én is látnám!
Négyzet.
Kör, lebegj és világíts, ahogy az előbb.
Nyisd ki a szemed.
Pontosan így nézett ki a vörös hold. Most már mind a hárman láttuk.
Szívélyesen üdvözlünk a baráti klubunkban, Kör.
MAC BARNETT ÉS JON KLASSEN „TRIANGLE”, „SQUARE” ÉS „CIRCLE” CÍMŰ KÖNYVEI ALAPJÁN
A feliratot fordította: Speier Dávid