KUVIOSAARI
Joka päivä Neliö varaa aikaa rentoutuakseen -
ja lukeakseen hyvää kirjaa.
Tämä oli sen lempituoli.
Ikkunasta virtaava valo sopi täydellisesti lukemiseen.
"Varhain eräänä aamuna hiiri tapasi suden…"
Kuka sinä oikein olet?
Oletpa kaunis ja salaperäinen puu.
Kunpa olisit kasvanut vähän sivumpaan, jottet olisi valon tiellä.
Olet banaanipuu. Kävipä tuuri.
On välipala-aika ja pidän banaaneista.
Neliö tiesi, että puu oli todella erityinen.
Saarella kasvoi harvoin banaaneja.
Niitä pidettiin arvokkaina.
Voi pojat! Kaksi banaania minulle.
Juuri kun Neliö aikoi herkutella lempihedelmällään,
hän muisti jotain.
Hän tiesi, että joku muukin piti banaaneista yhtä paljon.
Ympyrä.
Mitä jos hän jakaisi yhden banaanin Ympyrän kanssa?
Se olisi ystävällinen ele. Todella ystävällinen.
"Neliön todella ystävällinen ele."
Vau. Se olisi tosi anteliasta.
Kiitos, Neliö.
Tämä on ystävällinen ele. Todella ystävällinen.
Olet tosi antelias.
Olet hyvä ja tärkeä ystäväni.
Eläköön Neliö!
Se oli tarina anteliaasta Neliöstä -
ja hänen todella ystävällisestä eleestään.
Siitä tulisi ihmeellistä.
Neliön todella ystävällinen ele ei voinut odottaa.
Loistava kysymys.
Vaikka olimme jo hyviä ystäviä,
banaanin ansiosta minusta tuli Ympyrän paras ystävä.
Kolmioko? Toki.
He tunsivat toisensa mutta olivat vain tuttavia.
No niin. Pystyn tähän. Hyvä.
Ympyrä. Täysin uskomatonta.
Pihaani ilmestyi tänään banaaneja.
Rakastan banaaneja! Kiitos paljon.
Ovatpa ne kauniita. Kiitos.
Terve.
Iltapäivää.
Lähdettäisiinkö tepastelemaan?
Hassu tapa sanoa "kävely".
Niin, se on rennompaa.
Miltä banaani maistuu?
Tosi hyvältä.
Kuin lempiruokaani mutta parempaa.
Oli kilttiä antaa ne minulle, Neliö.
Niin, no… Mitä turhia.
Eikä.
Nämä ovat harvinaisia ja kauniita.
Annoit ne molemmat minulle. Ei se ole turhaa vaan paljon.
Olen hieman täysi.
Tiedätkö mitä, Neliö? Anteliaisuutesi innostaa minua.
Kolmio. Tahdotko toisen banaanin?
Ei ole totta.
Mikä ettei? Kerranhan sitä vain eletään.
Ai niin.
Unohdin, että maistoin näitä jo ja vihasin niitä.
Liian makeaa.
No jaa.
On hyvätapaista syödä se loppuun, vaikka se onkin ällöttävää.
Noin. En tee noin enää koskaan.
Tämä on ollut tosi hauskaa,
mutta pitää mennä.
Oletko varma?
Me vasta pääsimme kivalle mäelle.
Se näyttää tänään erityisen kivalta.
Emme ole edes seisoneet sillä. Tuossa se on.
Ei. Anteeksi mutta ei kiitos. Anteeksi vain.
Olkaa hyvät mutta hyvästi. Pitää mennä.
Neliötä suututti, koska kaikki oli mennyt mönkään.
Sitten hän katui suuttumistaan.
Sitten häntä suretti suuttumisensa katuminen.
Hän halusi vain arvostusta ystävällisestä eleestä.
Lisäksi hän halusi banaanin.
Neliön piti korjata tilanne.
Jos puu antaa vielä banaaneja, teen kaiken oikein.
Yksi Ympyrälle ja yksi minulle. Pitää vain odottaa.
Kului pitkä aika.
Päiviä, viikkoja ja kuukausia.
Kunnes eräänä päivänä Neliö sai toisen tilaisuuden.
Iltapäivää, Ympyrä.
Puuni teki jälleen banaaneja, ja minä ajattelin:
"Miksen jakaisi banaania ystäväni Ympyrän kanssa?"
"Tiesin, että olet antelias, mutta tämä on liikaa.
Olen tosi kiitollinen."
Mitä turhia. Tai ei tämä turhaa ole.
Nämä banaanit ovat todella harvinaisia ja erityisiä.
Mielestäni olet kuitenkin sen arvoinen.
"Olet hyvä ja tärkeä ystäväni."
"Iltapäivää, Neliö." Iltapäivää, Ympyrä.
Neliö harjoitteli keskustelua -
tuhat kertaa, ja ystävällinen ele onnistuisi varmasti.
…ystäväni, Ympyrä.
Yksi sinulle.
Miksen jakaisi Ympyrän kanssa?
Yksi sinulle ja yksi minulle.
Ystäväni Ympyrän… Iltapäivää!
Hei, Neliö. Kaunis päivä, vai mitä?
Sinun piti sanoa "iltapäivää".
Hyvä Ympyrä-ystäväni. Banaanini antoi kaksi puuta… Ei kun…
Anteeksi?
Toki. Banaanit olisivat kivoja.
Mutta…
Hei, Kolmio tuli! Mennäänkö tepastelemaan?
Mutta… Yksi sinulle ja yksi minulle.
Vau! Se oli herkullista, mutta alan olla hieman täysi.
Kolmio. Haluatko toisen?
Miksei?
Hetkinen. Minähän en pidä näistä.
Tiedän tosin erään, joka pitää niistä.
Jonkun, joka rakastaa niitä.
Ympyrä! Ne ovat suosikkejasi. Siksi Neliö antaa niitä sinulle.
Nyt minä annan omani.
Kolmio! Ympyrähän sanoi olevansa täynnä.
Hän voi syödä sen vaikka huomenna. Loistoajatus.
Vau. Olet oikeassa. Voin syödä sen huomenna.
Olipa ystävällinen ele.
Pakko myöntää, Kolmio,
että olet hyvä ja tärkeä ystäväni.
Vanha kunnon Neliö.
Neliö-parka.
Teen tämän oikein, vaikka se olisi viimeinen tekoni!
Neliö oli menettänyt neljä banaania.
Seuraavalla kerralla hän onnistuisi varmasti.
Hänen piti vain odottaa, että banaaneja kasvaisi lisää.
Iltapäivää. Puuhuni kasvoi taas kaksi banaania,
ja minä ajattelin: "Miksen jakaisi yhtä ystäväni kanssa?"
Yksi sinulle ja yksi minulle.
Kiitos, Neliö. Olet hyvä ja tärkeä ystäväni.
Herkullista.
Hei, Neliö!
Menemme piknikille. Tule mukaan.
Tullaan.
Neliö oli jo syönyt banaaninsa -
ja voisi jakaa toisen ystävänsä Ympyrän kanssa.
Eikö vain?
Viikko päättyy saarella.
Se tarkoittaa puuhaperjantain hyvää ruokaa ja pelejä.
Neliö, Kolmio -
ja Ympyrä tapaavat.
Ja Ympyrä tapaavat! Missä Ympyrä on?
Siinä hän on.
Tänä iltana Ympyrällä on muita suunnitelmia.
Tosi jännittävää.
Vihdoinkin koittaa…
"Kuunpimennys."
Ympyrä on myöhässä. Mennäänkö katsomaan?
Mennään. Hän ei koskaan jätä puuhaperjantaita väliin.
Hyvä tavaton! Mikä kuuta vaivaa?
Voi ei! Mitä tapahtuu?
Söinkö liikaa porkkanoita? Ne parantavat näkökykyä.
Onko tämä maailmanloppu? Pidä kiinni!
Täydellinen kuunpimennys.
Kunpa Neliö ja Kolmio voisivat nähdä sen kanssani.
Ympyrä? Unohditko jotain?
Voi ei! Unohdin puuhaperjantain!
Silmiini sattuu.
Älä räpyttele.
Tärkeät asiat tapahtuvat, kun räpyttelee.
Mitä? Se taitaa olla ohi.
Se on ohi! Me elämme! -Olemme elossa!
Mitä ihmettä se oli?
En tiedä, mutta Ympyrä voi tietää! Kysytään häneltä.
Odota, Neliö. Ajattele.
Punainen kuu ilmestyi vain meille. Se valitsi meidät.
Minua ei ole koskaan valittu mihinkään.
Näimme jotain hyvin erityistä.
Jotain uskomatonta. Ympyrä ei ollut täällä.
Ei hän ymmärtäisi. Punainen kuu on meidän salaisuutemme.
Meidän salaisuutemme. -Sovittu?
Vai en ymmärtäisi? Se oli kuunpimennys.
Olen nähnyt 178 pimennystä. Pitää kertoa heille.
Heillä on kuitenkin hauskaa salaisuuksineen.
En halua pilata sitä.
Hän halusi.
Ei! Vaikka tiedänkin paljon pimennyksistä,
kunnioitan heidän salaisuuttaan.
Nyt Ympyrälläkin on salaisuus.
Hei. Anteeksi se eilisiltainen. Minä… -Ihmeellinen ilta.
Me näimme… Tai siis me näimme…
Me näimme sontiaisen.
Todellako? Kiva.
Sillä oli tosi hieno rintakehä.
Sontiaispuheet tekevät nälkäiseksi.
Mitä sinä teet?
Yritän vaihtaa puheenaihetta.
Vau! Munkkipallot näyttävät ihan…
Eivätkö vain? Leivoin ne, koska ne muistuttavat minua -
sontiaisten lantapalleroista. Niin.
He eivät osaa säilyttää salaisuuksia.
Kiitos munkkipalloista.
Meidän pitää mennä tekemään juttuja.
Eikö vain?
Ihan tavallisia ei-salaisia juttuja.
Ehkä kuu lähestyi aurinkoa ja syttyi palamaan.
Kyllä vain. Taisin nähdä liekkejä.
Tai ehkä tsiljoona punaista kukkaa kasvoi yhtä aikaa -
mutta kuihtui kylmyydessä.
Ehkä kuu suuttui ja muuttui kiukusta punaiseksi?
Ehkä. Minusta se näytti punastukselta.
Ympyrä näyttää samalta punastuessaan.
Ai niin. Ympyrä. Tuntuu pahalta, että Ympyrä jäi paitsi.
Hän näytti surulliselta. Tietääköhän hän salaisuudestamme?
Ei. Hän tietää aina kaiken.
Tunnen itseni kerrankin hieman häntä fiksummaksi.
Tuntuu voimakkaalta.
He perustavat varmaankin salaisen kuukerhon ilman minua.
Jos he kysyisivät, voisin kertoa kaiken pimennyksestä.
Minulla on kirjoja, kaavioita ja kaukoputki.
Minulla on jopa palapeli.
Ympyrää suututti,
että muut luulivat tietävänsä jotain paremmin.
Mitä? Neliö? Miksi olet laatikossa?
En halunnut kenenkään tietävän.
En saisi olla täällä -
mutta en kestä salaisuuden taakkaa.
Tulin tunnustamaan.
Ei sinun tarvitse.
Minun ei tarvitsisi olla lattialla,
mutta se tuntuu paremmalta, kun stressaa.
No niin. Kolmiolla ja minulla on salaisuus.
En saisi kertoa, mutta kun olimme aukiolla perjantai-iltana,
näimme, kun liekehtivän punainen kuu söi meidän oman kuumme!
Se pureskeli hetkisen ja pullautti sen sitten ulos!
Ainakin luulen niin. Onko kuulla ilkeä kaksonen?
Onko? Mitä se oikein oli?
Voi, Neliö. Onpa ihanaa, että kysyit.
Se, mitä näit, oli…
Uskomatonta! Tiedän!
Vain minä ja Kolmio näimme sen koko maailmassa!
Tuntuu tosi onnekkaalta!
En ole lahjakas kuten Kolmio tai taianomainen kuten sinä.
Olen vain tavallinen luotettava Neliö.
Punaisen kuun valinta herätti jotain sisälläni.
Ensimmäistä kertaa minusta tuntuu, että pystyn mihin tahansa!
Voisin ratkaista maailman salaisuudet! Kas. Palapelin palanen.
Jos Neliö näkee palapelin, hän tietää, että Ympyrä tietää…
Voi sentään.
Pahus. Kolmio sanoi, että pahastuisit sen takia, mutta… Vau.
Vau, vau. Minun pitää mennä, Ympyrä.
Älä kerro Kolmiolle, että paljastin salaisuuden.
Jätetään Ympyrä rauhaan.
Salaisuus.
Ympyrälle voisi tehdä hyvää saada omaa aikaa -
ja taukoa Neliöstä ja Kolmiosta.
Iltaa, Ympyrä.
Luetkin pitkiä kirjoja.
Tiedätkös… Oikea tieto syntyy oikeista kokemuksista.
Haluat varmaan kertoa jotain.
Minäkö? Ei ole mitään kerrottavaa.
Supermahtavaa salakokemustani lukuun ottamatta.
Mutta minä en lavertele.
Hyvä on, minä kerron! Kuuntele tätä.
Viime perjantaina olin Neliön kanssa niityllä -
ja syötyäni sata porkkanaa ja seisottuani käsilläni -
näin jotain mieletöntä.
Jättiläinen ilmestyi sinne punaisen kynän kanssa -
ja alkoi värittää kuuta!
Kuusta tuli täysin punainen!
Niinpä. Ihan sekopäistä.
Parasta oli… Oletko valmis?
Sillä oli pyyhekumi.
Se pyyhki punaisen pois, ja kuu muuttui tavalliseksi.
Voitko uskoa?
No niin. Minun pitänee mennä nyt.
Älä kerro Neliölle.
Neliö? Ovatko nuo porkkanoitani?
Miten saatoit?
Kielsit kertomasta mitään, mutta kerroit itse.
Älä haaskaa ruokaa. Voin selittää.
Lopettakaa!
Neliö. Me molemmat tiedämme, että kerroit ensin.
Ympyrä! Sen piti olla salaisuutemme.
Hetkinen. Mitä? Kerroitko kaiken ennen kuin minä ehdin?
Lopettakaa jo!
Olen saanut tarpeekseni tyhmyyksistänne.
Olen vaiennut liian kauan.
On minun vuoroni kertoa salaisuus.
Näitte sinä iltana pelkän…
Tietenkin sinä tiedät. Sinähän tiedät kaiken.
Mitä? Luuletteko, että tiedän kaiken?
Aika lailla. Olet älykkäin tuntemamme kuvio.
Luulimme, että tietäisimme vihdoin jotain.
Voit saman tien kertoa, mitä me näimme.
Yhtäkkiä Ympyrä tunsi olonsa hölmöksi.
Neliö ja Kolmio ihailivat hänen tietojaan.
Sitä hän halusikin.
Olin sanomassa, että kuulin kerran tarinan -
ihmeellisestä punaisesta kuusta.
Tämä harvinainen näky syntyy, kun kuu siirtyy planeettamme varjoon.
Onko planeetallamme varjo?
On, mutta tiedättekö, mikä on kaikista ihmeellisintä?
Emme.
Punaisen kuun näkevät vain erityisesti valitut kuviot,
joilla on puhdas sydän.
Arvelin teidän nähneen sen, mutta en kertonut, koska…
Olin kateellinen. Se oli salaisuuteni.
Voi pahus! Kunpa olisin nähnyt sen.
Neliö.
Ympyrä. Leiju korkealle ja hohda kuten aiemmin.
Avaa silmäsi.
Juuri tältä punainen kuu näytti. Nyt me kaikki olemme nähneet sen.
Tervetuloa kerhoon, Ympyrä.
PERUSTUU MAC BARNETTIN JA JON KLASSENIN KIRJOIHIN
Tekstitys: Petra Rock