Unde mergem?
Nu te-am auzit. Ce-ai zis?
Unde zici să mergem?
Hawaii e o alegere evidentă.
Gândește-te. Taci.
Mă asculți?
Lumea se vindecă la plajă cu un motiv.
O să te plângi de nisip.
O să mă bucur.
Asta contează.
ETERNITATE
Mișcă-te, tataie!
Stâncoșii sunt faini. Nu-i așa frig. E cald.
Frigul e frig, Joan.
Un loc unde să stai o veșnicie.
Sunt 29 de grade azi în Napoli.
În Italia?
- În Florida. - Nu-i de noi Florida, Larry.
Doamne, ce snob a sunat.
Nu-i de noi Florida.
Vorbești ca Karen.
Karen e prietena mea și nu e bine.
N-o sanctificăm doar fiindcă moare.
Termină, Larry.
Au munți, gheață și zăpadă.
Ai de ce să te plângi. O să-ți placă.
Nu-mi place să mă plâng. Nu e o plăcere.
Nu vreau ceartă. E o zi mare.
Se moare de la astea. Am citit pe net.
E o petrecere de dezvăluire a sexului.
Bine, să strice surpriza...
- Lasă-i. - ...dar nu petrecere.
Bucuria vieții mele a fost surpriza.
- Îți amintești când... - Totul e o petrecere acum.
...erai sigur că Zach e fată?
- Totul e o adunare. - Nu-ți plac petrecerile.
Urăști distracția.
- Absolvire la grădiniță. - Îți place să fii posac.
Are cinci ani. Nu știe ce-i cu el.
- Putem să ne bucurăm? - Dar faci petrecere mare.
- Petrecere mare. - Larry. Putem să ne bucurăm?
Dobitocule!
Mă bucur.
Joan.
- Trebuie să le spunem. - Știu. Dar nu azi.
Sam, baloanele.
Te-am auzit. Vin.
- Ne-am întors. - Ce faci, Larry?
- Ești superbă. - Ne-am întors. Traficul...
- Ce faci? - Mersi, mamă.
Buni!
Mă bucur să vă văd.
BĂIAT SAU FATĂ?
Vreți tort?
- Sam, baloanele. - Le țin!
Mersi de găzduire.
- O să fie băiat. - De unde știi?
E jos. Băiat.
Împliniți 65 de ani. Un sfat?
Sparge un balon și n-afli niciodată.
Buni, am găsit poze vechi cu tine.
Mersi, scumpo.
- Cine e? - Bunicul în armată?
Nu. Superbul prim soț al bunicii.
- Ce elegant. - De ce l-ai lăsat?
Nu, scumpo. Luke a murit în război.
Lar, ai avut noroc, amice.
Sigur ar fi fost un tată bun.
Nu așa merge biologia.
Lar?
Glumește.
Taci, Zach.
- Ești bine? - Tată?
- Larry!
Larry!
Nu te așteptai la asta.
Ce naiba? Unde e Joan?
Doamnelor, domnilor, stația de transfer.
Coborâți unde vă așteaptă eternitatea.
N-am bilet.
Probabil n-a mers operația.
Atenție la trepte. Veți fi dezorientați.
Noii decedați din America de Nord, la Nodul 301.
Ce se întâmplă?
Distracție medievală, fără lepră.
Petrecem? Toată noaptea, în eternitate.
Prietene, ești nou.
- Unde sunt? - Jessica?
- N-a luat legătura. - Jessica?
- Ce-i aici? - Vine imediat CP-ul.
- Sandro, hai. - Mă ajutați?
Vine imediat CP-ul.
- Ești CP? - Da, dar nu al tău.
- Haide. - Jessica?
Ultimul anunț pentru Lumea Canionului 174.
Bună. Lucrezi aici?
Nu, frumosule. Sunt la recuperare.
Cred că am fost răpit.
N-ai fost răpit.
Unde-s ai mei? Unde-i Joan? Unde sunt?
La stația de transfer, CP-ul tău...
Vine imediat. Da.
Următoarea sosire în 15 minute.
Ultimul tren de la Nodul 301 pleacă în cinci minute.
Jill, fleacuri. Vrei Chardonnay și piscină.
Îmi place Chardonnay-ul.
- Am eternitatea potrivită. - Bine.
Da. Bine.
Tot înainte.
Pardon.
Nemernicule.
Larry Cutler?
Există vreun Larry Cutler?
- Eu. - Larry?
- Eu. - Scuze.
M-au trimis la altă poartă.
- Cine ești? - Anna. CP-ul tău.
- Ce înseamnă asta? - Consilier Post-mortem.
- Nu există meseria asta. - Ai murit, Larry.
- Nu. - Ești mort.
N-am murit. M-am lovit la cap și...
E fată.
Vino.
Ascultă. Stăteam cu familia
- și după... - Ai murit.
Nu. Orice ai încerca...
- Nu mă doare. Ciudat. - Uite, Larry.
Cum e posibil?
Forma ta revine la momentul ei cel mai fericit.
La orice vârstă.
De-asta avem mulți de zece ani, dar puțini adolescenți.
Joan, soția mea. Trebuie să mă întorc.
Partea bună e că-ți merge scula.
- Bună, Anna. - Poftim?
- A mers dintotdeauna. - Nu te rușina. Le-am văzut pe toate.
Dacă aș fi murit, nu mi-ar păsa...
De sculă.
Nu mi-ar fi rușine, nici nu m-aș enerva pe tine.
În Rai nu există furie.
Vă spun multe ciudățenii jos.
Larry, ce e sufletul?
Nu știu. Probabil versiunea perfectă a ta.
Nu. Ești doar tu.
Nu, nu e adevărat.
Dacă te enervai în viață, te enervezi și în moarte.
Te enervai mult?
- Soția are nevoie de mine. - Îmi pare rău. Nu merge așa.
Trezește-te, Larry. Haide.
CITYLAND NU DOARME
Ce naiba?
Dacă visai, nu te durea.
Nu m-a durut.
De obicei, voi, bătrânii, vă bucurați de sculă.
Vreau să vorbesc cu Dumnezeu.
- Cu șefu'. - Deci ești din ăia.
De ce n-ai zis? Avem multe eternități.
Ce vrei? Biblie, Hinduism, Budism?
- Alege. - Stai, nu există Dumnezeu?
Nu știu. Dar ascultă.
După două secole, nu simți diferența.
- Pentru cine lucrezi? - Pentru Frank.
- Și Frank? - Pentru Tom. Ce contează? Hai.
N-avem timp, mai am clienți.
Bine. Deci.
Scuze că am crezut că Raiul va fi altfel.
Nu e Raiul.
E scurta tranziție spre eternitate.
Ai o viață demnă de o eternitate.
- Serios? - Nu, așa zicem noi.
Toți au o eternitate. Buni, răi, urâți.
Deci "să fii bun în viață" e o prostie?
Cam da.
Evadat pe ușa roșie.
Lăsați-mă!
- Stai liniștit. - Plecați!
Doar nu intra pe ușa roșie.
Nu mă întorc. Nu mai suport.
Vino.
- Lasă-mă. - Larry, hai.
Ultimul anunț pentru Lumea Alpină 234.
Aici stau?
Momentan, până alegi.
Vorbim după.
- E bine și acum. Sunt mort. - Așa da. Acceptare.
Hainele tale preferate sunt în dulap.
Anna?
Irlanda 1840 nu a avut marea foamete
și britanicii au luat mâncarea?
La noi nu.
ACUM FĂRĂ FOAMETE! PROVINCIA IRLANDEZĂ
Vrei să fii guvernator în...
Urăști hainele, dar le vrei de cald?
În Lumea Naturală 454, avem mereu 22 de grade.
Arăți bine, Jim.
- Are pulsul mare. - Aspiră, la naiba.
L-am pierdut.
LUMEA MEDICALĂ FĂRĂ EXPERIENȚĂ
Dar m-ai găsit pe mine.
Dacă ați avut moarte violentă, vorbiți cu consilierii.
LUMEA CAPITALISTĂ
Experimentam ca student.
LUME FĂRĂ BĂRBAȚI AI TERMINAT CU ULTIMUL
ÎNCHIS #443 PLIN
#444 SE DESCHIDE CURÂND
Bună.
Confuz?
Da, foarte.
Scuze, sunt însurat.
Dacă ți-aș spune
că îți asigur un loc în cea mai sexy eternitate...
Marge, știi regulile. Fără vânzări la bar.
LUMEA MÂNCĂRII
LUMEA SATANISTĂ - 666
Ceva tare, te rog.
Prima zi?
- Ești un înger? - Nu.
Sunt barman.
Rahat. Trebuie să muncesc?
Doar dacă vrei să rămâi.
Unde mergi după asta?
Nu știu. Undeva cu soare și plajă.
Dar soției n-o să-i placă. Nu stau mult.
Ți-a spus CP-ul regulile?
Nu, părea ocupată.
Nu mai poți să schimbi eternitatea odată aleasă.
Nici nu vizitezi altele.
Eternitatea e eternitate.
Dacă încalc regulile? Mă omoară iar?
Nu. Dar dacă încalci reguli,
stai prea mult sau încerci să schimbi,
te bagă în vid.
- E ca Iadul? - Cel mai apropiat lucru.
Întuneric veșnic.
Soția mea are cancer în stadiu terminal.
Îmi pare rău. Cel mai rău e remușcarea pentru cei rămași.
Știu, i-am spus că o să am mereu grijă de ea.
Și acum e bolnavă și trece prin toate astea.
Pui niște suc? E scârbos.
- 'Neața, somnorosule. - 'Neața, iubire.
Ce naiba?
Ce se întâmplă? Cum ai ajuns aici?
- Larry, nu-ți amintești? - Ce?
Nu, n-am făcut-o. Am făcut-o?
Nu. Glumesc. Am cheie.
- De ce? - Nu contează.
Te-ai distrat bine aseară.
Sunt mort. Nu mă așteptam să mă îmbăt.
Da. Mulți trăiesc cu impresia asta.
O întrebare.
Spune.
Angajații de aici nu vor să meargă în eternitate? De ce?
Unii nu au acceptat moartea,
alții așteaptă persoane iubite.
Unii nu s-au hotărât, ăștia sunt cei mai răi.
Tu de ce ai rămas?
Vorbim altă dată.
Spune-mi.
Unde mergi? Te-ai hotărât?
Nu. Vreau să văd unde e Joan.
Cum văd dacă se apropie?
Îmi pare rău, nu se poate.
Chestia cu "Ne veghează de sus" e o prostie?
Te-ai enervat?
- Nu. - Pari.
Și cei morți înainte? Părinții? Cum îi văd?
Poți să mergi să-i vezi. Dar după o să fii...
- Cu ei veșnic. - Veșnic.
De-asta, sugerăm să alegi ce vrei.
Și să știi că ceilalți sunt bine. Mă înțelegi?
Joan s-a gândit mereu la moarte
ca la o altă surpriză care așteaptă după colț.
Îi plăceau surprizele.
- Era bibliotecară. - Și lor le plac surprizele.
Ce fac dacă vreau să aștept? Îmi găsesc de muncă? Barman?
Măcar de-ar fi. Curățenie.
- Știi să speli rufe? - Da.
Camera e frumoasă.
Da, dar e pentru clienți. Dacă nu decizi, mergi...
Mi s-a zis că nu există Iad.
La subsol.
Camerele sunt mai funcționale acolo.
Direct la Iad te-ai gândit...
Urăști oamenii. Vino la Eremiți.
Bună. Scuze...
ARISTOCRAȚIE FĂRĂ VINOVĂȚIE
LUMEA STUDIO 54
O liniuță?
PROGRAM TRENURI
LUMEA COASTEI LUMEA SPAȚIALĂ - CAZINO
GASTRONOMIC - HINDI
Ultimul anunț pentru Lumea Cowboy 167.
Țigări?
LUMEA FUMĂTORILOR CANCERUL NU TE MAI POATE OMORÎ
Poate mâine.
Poate mai reziste încă șase, șapte luni?
Aș putea să pregătesc totul.
Să mă asigur că e cum îi place, să se simtă ca acasă.
Ce romantic.
- Puțin romantic. - Foarte.
Pot fi romantic.
- Știu ce-i place. - Da.
JO, ȘTIU CĂ NU POT... DAR SPER CĂ...
Ai făcut o alegere bună. N-o să regreți, Larry.
- O favoare? - Da, sigur.
- Îi dai lui Joan scrisoarea? - Nu, e interzis.
La ce-ți trebuie scrisori când mă ai pe mine?
Lumea Coastei 239, poarta 12.
M-am bucurat să lucrăm.
Da.
Pa.
Scuze.
La naiba.
Bine.
Atenție la trepte. Veți fi dezorientați.
Joan.
Joan!
Soția mea.
Haide.
- Pe aici. - Da, bine.
Haide.
Poftim.
Noii decedați din America de Nord sosesc la Nodul 301.
Scuze, unde sunt?
CP-ul o să-ți explice.
Bine. Dar...
Scumpo, CP-ul o să-ți explice.
POȚI FI TU LUMEA SPIONILOR
Arăt bine.
Joan!
- Larry! - Joan.
- Scumpo. - Doamne!
Mi-a fost dor de tine.
- Bună. Doamne. - Ia să te văd. Îmi placi.
Eram în pat și... Cred că tocmai am ieșit dintr-un...
- Arăți superb. - ...tren.
Mereu!
Aceeași poveste, Larry. Ți-am spus mai încet cu covrigii.
- Dar nu asculți. - Știu.
Nu zâmbi.
- Jo? - Da.
Ascultă. Am vești șocante.
- Ai murit. - Am murit.
Da. De unde știi?
Adică...
I-a luat secole să-și dea seama.
- Nu secole. - Ba da.
- Nu. - Deci tu ești celebra Joan.
Bravo, Larry. Te-ai însurat cu o păpușă.
- Da. - Acum ce se întâmplă?
- Acum... - Cancerul?
Te-a luat din lume?
Cine ești?
Putem în sfârșit să mergem în acea vacanță.
Putem să mergem oriunde, dar după, gata.
Alegi o dată. Sunt foarte stricți.
Mergem la munte.
Zăpada și frigul n-o să te omoare, ai murit deja.
- Lasă-mi clienta. - Nu fac nimic.
- Pleacă. - Taci.
Am așteptat biletul 67 de ani.
- Lar? - Bună.
- Scuze. - Scuze pentru ea.
Cine e?
Ryan, consilier post-mortem.
Da.
Poate fi copleșitor. E multă informație. Îți propun...
inspiră adânc și expiră.
Care-i treaba? E barmanul meu.
Am uitat să plătesc nota. Nu știam că există.
Nu mi-au dat bani.
Nu se poate.
- Am uitat să întreb. Cum te cheamă? - Luke.
El e Luke, barmanul.
Joan.
Nu.
Nu te-am visat niciodată atât de clar.
Ești exact cum te-am visat.
Ghinion, Larry.
- Luke avea mustață. - Nu-i plăcea lui Joanie.
Mă bărbieresc în fiecare dimineață sperând că o să vină.
- Doamne. - Cât de romantic.
Și ai venit.
Scumpo.
Bine.
- Ce faci? - Larry?
Scumpo.
Haide.
- Cine e? - Al doilea soț.
- Soțul actual. - Actualul.
Joanie, ești bine?
Doamne.
Și mie mi-a fost greu.
Insist să îi explic clientei ce se întâmplă.
Evident are de luat o decizie "dificilă".
- Bine... - Haide.
- Doamne, e aici. - Și foarte atrăgător.
- E mai înalt? - Când ai spus că așteptai...
Mi-o imaginam zilnic.
Credeam că am reușit, dar e mai frumoasă decât îmi amintesc.
Bună replică, Luke.
Ai fost barmanul meu.
Nu.
- Nu. - Doamne, e atât de tânăr.
Asta merge.
Mereu a fost așa tânăr?
Sunt multe informații.
Dragostea vieții tale care așteaptă de 67 de ani.
- Și Larry. - Larry e soțul meu.
- Unul din doi. - Da. E frumoasă.
O să te simți mai bine când dai jos ținuta asta.
Da, e frumoasă.
E atât de tânăr.
E atât de tânăr. Eu nu...
Cât durează?
Cum e?
Acum? Ce fac?
Spune-mi ce să fac!
Draga mea. Ți-am studiat dosarul.
Ești deșteaptă, pasională și hotărâtă.
Serios?
Cred că vei alege eternitatea corectă.
- Da. - Și persoana potrivită.
- Ești gata. - Pentru ce?
- Aștepți pe cineva? - Tu?
Doamne, Luke. Ce surpriză!
Ce naiba, Rhys?
Mă cheamă Ryan de jumătate de oră.
- Da. - Ești superbă.
Sunt măritată.
- Cu el. - Cu Larry.
Larry pare un om bun.
Trebuie să fi sperat că asta s-ar putea întâmpla.
Da. Mi-am imaginat.
Perfect.
Bună.
Vă las.
Bună.
Mi-ai citit dosarul?
Nu ești cuvinte pe hârtie. Nici măcar nu mi-ai spus.
Aveam multe pe cap. Tocmai murisem.
Scuze că n-am menționat că fostul soției ar putea fi aici.
Tehnic, nu îi spunem fost. Primul soț da, dar nu fost.
N-o să-i spun niciodată așa.
Încerc să prevăd ce-o să zică Ryan. Ne cunoaștem bine.
Cât de bine?
- Sexual. - Normal.
Știi câți au vrut cazul? Foarte mulți.
Serios?
Cineva care și-a așteptat jumătate de secol iubirea?
- E trist, dacă te gândești. - Așa o să vadă Joan?
- Nu știu. - Nu contează.
Sigur li s-a mai întâmplat.
Mie nu. Dar sigur există o procedură.
Seamănă cu Montgomery Clift.
Zilele trecute vorbeam de el.
Montgomery Clift. E chipeș rău.
- Luke e chipeș. - Nu ajuți.
Scuze, dar este. E o bunăciune.
Ochi mai albaștri ca oceanul. Are și o poveste mai bună.
Eu am o poveste mai bună.
Am fost cu ea 65 de ani și i-am făcut copii.
Exact. Mergem pe asta. E puternic. Șantaj emoțional perfect.
- Corect? - Bravo.
Cum te simți?
Bine. Da.
Eram mort, dar în general bine.
- Arăți bine. - Da.
Adică, mereu ai fost...
- Mereu ai fost frumos. - Uite cine vorbește.
Da...
Nu știu ce să spun.
Eu am avut mult timp să mă gândesc.
Foarte mult timp.
Și?
Nu-mi vine nimic.
Atenție. Cod 7-4.
Cod 7-4.
- L-am găsit. - Ce naiba?
Gary.
Salut, Luke. Lucrezi?
Nu, am liber.
Stai. Ea e...
Joan? Nu!
- Nu. Te rog. - Mișcă-te!
M-am săturat de tablouri.
- M-am săturat! - Deci. Eu plec.
Ești foarte norocoasă.
Gary!
- Mișcă-te, m-am săturat. - Nu!
Vino aici imediat!
Lumea Muzeelor e de rahat!
Doamne!
Doamne. Ce a făcut?
A încercat să evadeze.
După ce alegi, nu te întorci.
Trebuie să alegi corect.
- E stresant. - Da.
Mi-am amintit ce voiam să-ți spun.
Ce?
Te iubesc.
Ai început bine.
Da.
Știu că e greu, dar mi-ai lipsit.
M-am gândit la tine zilnic.
N-a trecut nicio zi fără tine în gând.
Da. Știi...
Voiam să fii fericită.
Să-ți trăiești viața.
- Serios? - Da, desigur.
Dar am așteptat.
Am așteptat șansa la viața noastră.
Vomit.
- Ești bine? - Și aici?
Joan.
- Ești bine? - Luke, te rog. Trebuie să mă gândesc.
Bine?
Bine.
Luke?
Bine.
- Bună. - Larry.
E greu, dar am cercetat.
Avem opțiuni bune.
- Opțiuni pentru ce? - Eternitatea noastră.
Ce?
Ești superbă.
Îți stă bine cu părul lung. Ce?
Totul funcționează aici.
Larry.
- Ce? - E complicat.
Eram împreună acum o săptămână.
S-au întâmplat multe. Am murit eu, Karen și tu.
M-am întâlnit cu ambii soți.
Am o săptămână să aleg unde să petrec eternitatea.
A dat colțu' și Karen? O săptămână mare pentru Oakdale.
- Știu ce te înviorează. - Ce?
- Genuflexiuni. - Termină.
Încearcă.
- Bine. - Îți spun.
- Hai. - Bine.
Hai.
Da.
Așa?
- Prea jos. - Prea jos.
Ce senzație!
Fac multe lucruri.
- E bine. - Da.
- Frumos. - Știu. Mersi.
- Gimnastică. - Mi-au lipsit șoldurile.
Doamne.
Ia uite.
Aveai dreptate. Chiar mă simt mai bine.
Eram sigur.
Glumești?
- Larry! - Prea sărați.
Am nevoie de timp.
Bine?
Să-mi limpezesc mintea.
Bine. Ai dreptate. Sunt nesimțit.
Discutăm dimineață.
- Mersi. - Bine.
- Ce tâmpenii. - Glumești? Ce faci?
Mă întind. Am obosit.
Am avut o zi grea.
Larry.
Diferențele geopolitice nu mai contează.
Sunteți morți.
Scuze, cele șapte zile au expirat.
Doamne.
DEAN MARTIN LIVE!
"Doamne. Dumnezeule". Sigur ești ateu?
- E aici? - Da. Dar e trist.
Nu, e preferatul lui Jo.
- El? - Îl adoră.
- Serios? - Cel mai bun.
- Bine. - Vă știți?
- Da. - Ți-ar face o favoare?
Cu mine vorbești. Desigur.
- Ești sigur? - Da.
Bine.
Ia uite.
Pat de o persoană. Frumos, nu?
Ai și chicinetă.
Practică.
Ce-i în frigider? Doamne.
Norocosule. Hummus.
E bine.
Rezolvi asta și plec imediat.
- Îmi place. - Ne salvează.
Ești concentrat.
- Dedicat. - Ce miroase?
- Hummus. - Nu.
Bine.
Germania anilor 1930 fără naziști?
Nu vă mai gândiți.
LUMEA WEIMAR 100% FĂRĂ NAZIȘTI
Sper că e cafea.
Larry.
Știu, dar am o surpriză.
Vreau mai puține surprize. Zero.
Joan, o să-ți placă. Ai încredere în mine?
Da. Bine.
Da.
Are încredere în mine.
Următoarea sosire în 15 minute.
Ești superbă.
- Mersi. - Da.
Nerăbdătoare?
- Desigur. - Ai idee ce e?
Nu.
- Am ajuns. - Bine.
Pentru tine.
Și șampanie.
E... Da, frumos.
- Ce? Nu e asta. - Doamne.
Lumini!
Uită-te sus.
- E... Stai, Larry. - Da.
Toată lumea iubește pe cineva, cândva
- Ce ți-am spus? - Doamne!
Al nostru.
Toată lumea se îndrăgostește cumva
- Da. - Doamne.
- Pentru Joan. - Cum ți se par?
- Perfect. Grozav. - Ce ți-am spus?
Sună perfect.
Acel "cândva" al meu
- Arată bine. - Doamne, da.
E acum
Bine.
- Încă îi place băutura. - Da.
- E puțin ruginit. - Da.
- Pentru Jill. - Joan!
Toată lumea se îndrăgostește cumva
Ceva din inima mea spune
Concentrează-te.
- Ești sigur că e Dean Martin? - Nu știu.
Că e aici
La naiba.
- Revin. - Da.
Cine e? Nu e Dean Martin.
- Salut, păpușă. - E Richard Johnson.
- Nu. - Sosiile mor și ele.
- Nu mi-ai spus. - Credeam că știi.
M-a mirat că spuneai "Preferatul lui Joan".
Mă gândeam "Richard e preferatul ei?".
Știai că mă refeream la altceva.
Acum că o spun, n-are sens.
Te rog, sunt singur.
Are și probleme cu alcoolul, am uitat să-ți zic. Vina mea.
Vina ta.
Nu-mi pot imagina un scenariu mai rău.
Ajută-l pe Ochi-Albaștri să se golească.
Nu.
Salut, Luke.
- Frank avea ochi albaștri. - Bravo, Luke.
A devenit mai rău. Mult mai rău.
- Ești bine? - Da.
- Da? - Da, mersi.
Noroc că treceai.
De fapt, eram...
- Erai... Nu! - Am venit pentru că...
- Du-o să facă o baie. - Cred că...
Nu știu ce făcea. De ce...
- Ce-i cu tine? - Încerc.
Credeam că e Dean Martin.
- Ce problemă ai? - Încetați!
Veniți cu mine.
Nu.
Voi rămâneți.
Mă scuzați.
Mergi.
Mă descurcam.
Da.
Bunicul meu era psihotic.
Poate sare o generație. Exclus să fie adevărat.
Pentru numele lui Dumnezeu, cum poate fi real?
Sunt în Iad?
- Iadul... - Nu ți-am zis să vorbești!
Ai înțeles vreodată locul ăsta?
Nu. Mă bagă în ceață.
Nu vă alarmați. Totul e cum trebuie.
Dă-mi telefonul.
Relaxăm regulile un pic.
- A fost ideea mea. - A fost a mea.
Eu am îmbunătățit-o. Fac o schemă.
E o chestie de control?
Da.
- Deci? - Vești bune.
- Am vorbit cu Frank... - Eu am vorbit.
Important e că am vorbit.
Au vorbit cu Tom și după cu șeful.
- Șeful cel mare. - Kevin.
Au aprobat un plan.
Anna, zi planul.
- Scuze. De obicei... - De obicei aici...
Anna. Ești Anna?
- Nu. - Bine.
De obicei, alegi o eternitate și gata.
Dar ați primit aprobare pentru o viză specială.
Joan are două vizite.
Una cu fiecare soț.
- Și după? - După, decide.
- Între voi. - Pare stresant.
Atunci alegeți toți aceeași și vă înțelegeți acolo.
Veți fi împreună pe vecie.
Ar putea merge.
- Nu. - M-am săturat să pândească.
- "Pândesc"? - Stai la pândă.
- "Stau la pândă"? - Da. Pândești.
- Să strici o căsnicie de 50 de ani. - Scuze că am murit.
- Mare brânză, ai fost în Coreea. - Ce?
N-ai debarcat în Normandia.
- Ce faci? - N-ai fost acolo.
Opriți-vă!
Dă-i, Larry!
- O să-ți iei un pumn. - Da, Luke.
Opriți-vă! Vă spun eu ce o să se întâmple!
Deci.
Dăm cu banul cine e primul.
Nu. Nu tolerez ca alt bărbat să iasă cu soția mea.
Trebuia să te gândești când te-ai însurat cu soția altuia.
Băieți!
Cine e primul?
Am o monedă.
Fir-ar.
- E un covrig? - Nu.
- Doamne. - Încă mănânci covrigi.
- Da. Relaxează-te. - Termină.
Cap sau pajură?
Cap.
Următoarea oprire, Lumea Montană 312.
- Ce e? - Doar...
Uitasem cât ești de frumos.
Eram un cuplu atrăgător.
Fii serios. Toată lumea...
Credeau că m-ai lăsat gravidă și a trebuit să mă iei.
Mama s-a supărat tare
când i-am spus că nu eram însărcinată.
Voia nepoți foarte mult.
- N-am copii urâți. - Sigur sunt frumoși.
- Nu că mi-ar păsa. - Nu m-am gândit.
Nu-mi plac copiii frumoși.
Nici mie.
Da.
Nu-mi plac copiii.
Bine.
Asta e bine.
Cerul era mai albastru.
Mereu a fost așa?
Da.
Norul ăla se mișcă?
Da.
Se mișcă.
Așa ți-ai imaginat?
E perfect.
Opa! Bine.
Bine.
Nu mori din nou.
Bine.
Ești bine?
- Da? - Da.
Nu știam unde să punem gunoiul.
Nu știam că există un loc unde nu ajung urșii.
E rece. Așa a fost mereu?
E rece.
Mergem la căldură?
Nu-mi place că spune că a murit în război.
Chiar a murit în război.
Da, dar cum o spune. "Războiul". Mare război.
Să nu ne certăm pe eroismul lui,
nu e punctul nostru forte.
Luke a fost mereu o amintire. Concurez cu o amintire.
Toți suntem o colecție de amintiri.
Deprimant. Nu-mi place.
Amintește-i de ce s-a îndrăgostit de tine la început.
Sincer...
nu știu de ce s-a îndrăgostit de mine.
Va trebui să afli. Și repede.
Trebuie să găsesc pe cineva.
Așa te vreau.
I-ar plăcea strănepoatei mele Charlotte.
E aventuroasă.
La fel și mama ei.
- Scuze. - Nu-i nimic.
Sigur îi e dor de tine.
Nu te supără că vorbesc despre...
- Nu. - Bine.
- Nu ești supărat? - Pentru ce?
Sunt 67 de ani.
M-am recăsătorit în doi ani, tu ai așteptat 67.
Șaizeci și șapte de ani.
Da.
În fața eternității, o viață de așteptare nu e nimic.
Doamne, ești perfect.
Nu sunt.
Asta spun cei perfecți.
Urăsc să te aud vorbind despre copiii tăi și nepoți.
Nu îi urăsc pe ei.
Bine.
Mă omoară că n-am trăit asta cu tine.
Mă bucur pentru tine.
Mă bucur că ai trăit fericită.
Mergeam pe chei și te așteptam.
Mă uitam la soldații care coborau pe uscat
pentru că eram sigură că s-a făcut o greșeală.
- Joan. - Că aveai să fii printre ei.
Stăteam, priveam și așteptam.
Așa că...
Te-am așteptat, Luke.
- Da. - Da.
Vino cu mine.
Dacă nu eram deja moartă, mi-ar fi fost frică că mă omori.
ARHIVE
- Ai încredere în mine? - Desigur.
Hai.
Bună seara, domnule Fenwick.
Doar Fenwick.
Da. Nu am mai fost aici...
Individual sau comun?
- Comun. - Nu atingeți exponatele.
Exponatele nu sunt reale.
Nu ne asumăm răspunderea pentru traume psihologice. Retrăire plăcută.
- Pregătită? - Pentru ce?
Există în fiecare eternitate. Tuneluri de arhivă.
Ce înseamnă?
Nu știu. N-am mai fost în eternitate.
O să aflăm împreună.
Bună. Cum te cheamă?
- Da, pe tine. - Joan.
Da.
- Pe tine? - Luke.
Îmi pare bine, Luke.
- Luke. - Frumos nume.
Nu te-am mai văzut pe aici.
Abia ne-am mutat.
- Mai jos. În Briar... - În Briar Cliff?
Hai.
- Eram stresat. Uită-te la mine. - Nu zic asta.
Uită-te și la tine.
Te iubesc enorm.
Hai.
Nu.
Nu, Luke. Să mergem.
Ne distram.
Încetează!
Nu vreau să văd asta.
- Te iubesc. - Și eu.
Cea mai rea zi din viața mea.
Luke.
Mi-a fost atât de dor de tine.
Da.
Trebuie să plecăm.
Luke, te rog.
Nu-mi amintesc asta.
- Nu trebuie să vezi. - Ce face el pe dig?
Putem să plecăm?
Te rog...
Doamne. Luke, te rog.
Vrei să te căsătorești cu mine?
Desigur.
A profitat de moartea ei. E egoist.
- Cum zici tu. Cine-i Karen? - O vecină.
Membru vechi al Asociației de Proprietari.
Zice asta mereu.
Îmi lăsa bilețele pe ușă.
- Era pasiv-agresivă. - Am ajuns.
- Fă-mi loc. - Scuze.
Larry. Am auzit de covrigei.
Karen. Tot bătrână ești.
Am 72 de ani, mersi frumos.
E o vârstă ciudată ca să fii fericită.
- Ții minte când a murit Jim? - Atunci erai fericită?
- Când ți-a murit soțul? - Era bun.
Vara aia am fost într-o tabără de olărit cu prietena mea, Barb.
- Așa - Eram un cuplu.
Nu...
Am fost lesbiană trei luni și a fost minunat.
Dar apoi m-am întors la copii, nepoți,
biserica și m-am închis iar în viața mea mizeră și falsă.
- De-asta te purtai urât cu mine. - Nu. Doar că nu te suportam.
Aha.
Dar m-am răzgândit.
Știi să te faci simpatic.
Mă gândesc...
Paris.
Parisul anilor '60, dar vorbesc engleză cu accent.
Au și drepturi civile.
- O aștepți pe Joan? - Nu, a venit deja.
Nasoală săptămână pentru Oakdale.
- Unde mergeți? - E complicat.
Și tu ești gay?
- Ar fi mai ușor. - Of, of.
Pari foarte îngândurat.
- Nu sunt. - Uite, greul a trecut.
Ar vrea el.
- Spune-mi. - Uite care-i treaba.
Am venit să întreb ceva și o s-o întreb pe Karen.
Întreab-o.
Karen, a zis vreodată Joan...
De ce crezi că s-a îndrăgostit de mine?
Karen, zi ceva.
- Orice. - Păi...
Orice.
Nu știu. Pur și simplu te-a iubit.
N-am crezut că va fi fericită după Luke,
dar tu ai făcut-o fericită.
Scopul tău a fost s-o faci fericită.
Nu-i de ajuns?
Luke e aici.
Luke al lui Joan?
Era de vis.
Mă prefăceam că-mi place.
- Dar nu-mi plăcea. - Fiindcă erai lesbiană?
Exact.
Dar...
Era perfect.
Ascultă-mă. Nimeni nu e perfect.
Nimeni!
- Nu fii așa! - Nimeni nu e perfect!
- Luke, te calmezi? - Ce vrei să spui?
Dacă...
Dacă stai să te gândești, a fost modul lui de a spune
că știa că vei fi mereu o parte din mine.
Hai, Joan. S-a strecurat mișelește.
A profitat de durerea ta.
- Nu. - E o lipitoare.
N-a fost așa.
Tu ai plecat.
N-am plecat. Am murit.
Ai fi spus da dacă nu jeleai?
Toata viața am jelit.
Ai fi spus da?
Larry! Ascultă.
Sunt de partea ta, dar nu așa se face.
Nu e despre el, e despre tine și Joan.
Femeia pe care ai iubit-o timp de 65 de ani minunați
și pe care ai făcut-o fericită.
Trebuie să-i arăți aceleiași femei că intenționezi
să-ți petreci eternitatea cu ea făcând la fel.
Asta o s-o facă fericită?
Ce ciudat lasă descuiat?
- Poate n-are nimic de ascuns. - Toți au ceva de ascuns.
Cam teatral.
Greu măsori timpul aici, bravo lui. Foarte practic.
Larry!
- Oamenii perfecți se uită la așa ceva? - Nu te-ai uitat niciodată la porno?
Dar asta? Uite câte numere are.
- Sunt numere. - Ăsta are ruj.
Se sărutau.
Da, au trecut 67 de ani. Tu ce făceai?
Gata. Exagerezi.
Da. Ce fac? Să mergem.
- Hai. - Ce naiba...
Șarpe ce ești!
Aparent întâlnirea n-a mers bine.
Ai profitat de ea.
Ce vrei să spui?
Te-ai folosit de mine să ajungi la ea.
Te-ai folosit de moartea mea.
- Termină. - M-am simțit groaznic s-o las singură.
Speram sincer să găsească pe cineva.
Da, sigur.
Mai bine singură decât cu tine.
Am încercat.
Îți vopsești părul?
Încetează!
Nasul meu!
Lasă-mă!
- Tu lasă-mă! - Tu!
Asta a fost? Atât puteți?
Nu te-am trădat, Luke.
Nici nu te știam.
Atunci de ce ai cerut-o pe dig?
Larry.
Consilieri de traumă la Nodul 145.
Accident aviatic.
- Să mergem undeva liniștit. - Dumnezeule.
IDILĂ CU ROBOȚI SIMȚITORI
Ultimul apel pentru Lumea Liceului.
Ce-i cu eternitățile astea?
Unele sunt pline.
Altele demodate.
Multe nu erau chiar etice după standardele de azi.
Ce s-a întâmplat cu oamenii din ele?
Sunt tot acolo, în viața lor de apoi.
Am înțeles.
Doamne.
Nu știu ce să fac.
Ți-ai petrecut o viață făcându-ți griji pentru alții.
E timpul să decizi ce e mai bine pentru tine.
Nu-mi spune.
Te referi la Luke?
Vreau să-l alegi pe Luke că e viața pe care ai pierdut-o.
Eternitatea e prea lungă pentru regrete.
Dar decizia îți aparține.
Dacă nu știu ce să decid?
Trebuie să afli.
Îmi pare rău.
Distracție plăcută mâine la plajă.
Până la urmă, e paradisul.
Nu mă așteptam să fie așa aglomerat.
- E bine. - Foarte popular. Nu contează.
Nu știu dacă găsim umbrelă.
Nu trebuiau să ne dea una? Și scaun.
Ce priveliște.
Erai superbă, dragă.
Adică ești superbă.
Mereu ai fost superbă.
- Niciodată n-ai încetat... - Bine, dragă, am înțeles.
Oricum, ai avut dreptate. Ar fi fost o vacanță frumoasă.
Nu neapărat aici.
Dacă vrei altă eternitate, putem...
Să mergem și în spațiu. Doar să nu fie Luke prin preajmă.
Și tu ești drăguț.
Minge!
- Nu e golf, idiotule! - Larry, e un copil.
- Probabil are 90 de ani. - Am murit la nouă ani.
- Bine. - M-a călcat mașina.
- Măcar a fost rapid. - N-a fost rapid.
A fost foarte lent.
Iubitule, să plecăm.
Bine.
Cum a fost înmormântarea? A fost lume?
Da, ți-ar fi plăcut.
Serios?
Te-ai fi prefăcut că nu-ți place, dar a fost frumos.
Zach a ținut un discurs.
A încercat să glumească?
Da, a încercat. Dar a fost drăguț.
Copiii erau distruși.
Care era cel mai afectat?
Nu răspund.
Dragă, scuze că am lipsit când...
Știi tu.
Da, dar m-ai așteptat când am ajuns.
Copiii se vor bucura că suntem împreună.
Larry.
Trebuie să înțelegi că sunt într-o situație dificilă.
Nu, nu înțeleg.
Înțeleg că l-ai iubit pe Luke. Eu am iubit-o pe Sally în liceu.
Nu era un sentiment copilăresc, era soțul meu.
Am trăit o viață împreună. Vrei să-i dai cu piciorul.
N-am avut ocazia să trăiesc cu Luke.
- Și a așteptat șaizeci... - Da, 67 de ani.
Aș fi făcut la fel.
Știai că o să vin curând.
Aș fi așteptat oricât era nevoie.
Pe bune.
E târziu. Să ne întoarcem.
Ești un dobitoc, Larry.
- Ține-te. - Mă țin.
- Mută-ți greutatea. - Bine.
- Vezi să nu te lovești. - O să ne răstorni.
Nu pot să te uit
Am amintiri cu tine
Nu pot să te uit
Întotdeauna te voi iubi
Odată am fost fericiți
Fără griji și veseli
Vreau să văd copiii.
O mișcare greșită și te absoarbe coșmarul tău.
Bine, uită. M-am gândit că ar fi distractiv.
Știu. Încerc să te protejez.
Pe tine te protejezi. Ce ți-e frică să vezi?
Nu contează.
- Nu știi ce... - Nu contează.
Ce o să fie înăuntru.
Stai. Joan...
Uite. Par nefericiți.
Îți amintești prima noastră întâlnire?
- Am făcut pană. - Mai știi ce ai zis când am oprit?
Ai zis „Loc perfect pentru o pană.
Bandă de urgență lată, zi superbă, drum liniștit”.
Până am văzut că n-aveam rezervă.
Nu mi-ai spus niciodată.
Păreai distrusă în perioada aia.
Simțeam că trebuie să fiu puternic pentru tine.
Voiam să fac totul bine.
Chiar și cu pana de cauciuc.
Chiar ai făcut totul bine.
Am avut o viață minunată împreună.
Hai.
Nu-mi pasă unde mergem, cât timp suntem împreună.
Deci. Care-i treaba?
Voi...
- Trebuie să-l asculți pe Luke. - Îmi pare rău, Larry.
După ce Larry mi-a spart apartamentul...
- Ce a făcut? - Era deschis.
- Serios? - Pe bune.
- Mare lucru. - Ce e asta?
- Zi-i tu. - O să explic...
Sună mai rău decât e.
- „Dragă Jo...” - Dă-mi-o.
Nu facem asta acum.
- Dă-mi... - Voiam să știi adevărul.
Lasă-mă să vorbesc.
Roag-o în genunchi.
Da, știu, dar e scos din context.
Scuze, ai zis
că aștepți oricât, dar n-ai stat nici o săptămână?
Am așteptat. Pe bune.
- Plănuiam eternitatea noastră... - Și ai presupus că te voi găsi?
Da, ești soția mea.
Voiai să mă prinzi într-o eternitate?
Nu am încercat să te prind. Am crezut că fac ce trebuie.
Și eu mă simțeam vinovată.
Și tu...
Ești foarte egoist!
- Eu, egoist? - Da.
Tu ești egoistă, alegi dintr-un bufet de bărbați.
Și sunt sigur că ai făcut-o deja cu domnul Perfect.
- Nu sunt perfect. - Nu am făcut-o. Dar știi ceva?
Da, m-am gândit. Cine n-ar vrea o iubire pasională, explozivă?
- Atât! - Nu.
- Deci toți au avut dreptate. - Despre ce?
Că nu m-ai iubit niciodată ca pe el.
Am fost premiul de consolare.
Eu...
Știu că el nu m-ar minți niciodată.
- Zău? - Da.
Știi că se vopsește? Are o colecție îngrijorător de mare de porno.
Știu de revistele Playboy din garaj.
- Zi de suporturi. - Da, suporturile.
Are o grămadă de suporturi cu numere de femei.
Ce vrea să spună?
Mi-a spart apartamentul.
E foarte...
- E șiret. - Da?
E un șarpe și e vag intenționat.
Da, ca la faza cu „războiul”.
Ignoră-i. Ești perfect.
- A luat-o razna. - Ești bine, frumușelule?
Nu sunt perfect. Da, mă vopsesc.
Da, am avut câteva femei în ultimii 60 de ani.
E logic.
Și cu un bărbat. Unul.
- Nu minți. - Doi.
Ca să văd cum e.
Am trecut și printr-o fază sado acum 30 de ani.
Mi-o amintesc ca ieri.
Da, și eu.
Drăguț, dar nu pentru mine.
N-aveam pretenții să fii călugăr.
Începeam să chelesc. Îmi dau părul peste chelie.
În fine. Îmi spuneți că sunt perfect,
toată lumea spune că sunt perfect, nimeni nu e perfect.
În sfârșit. Mulțumesc.
Dar am așteptat.
Te-am așteptat, Joanie.
Să i se scadă puncte pentru sex.
Nu e o competiție.
- Ba da! - Păpușă.
- E o competiție. - Exact.
- De-aia suntem aici. - Joan.
M-am săturat de jocuri. Hotărăște-te. Eu sau el.
Da, ia o decizie.
- Pe cine alegi? - Pe cine?
Pe unul dintre noi. Alege.
Să-i dăm clientei timp să se gândească.
Hai să ne plimbăm, lăsați-o.
Hai să bem ceva.
Bună idee.
Ceva tare.
Dumnezeule.
Da?
Am auzit c-ai dat și tu colțu'.
Dragă...
Nu mai avem ce face. Depinde de ea.
Îmi dai unul?
Relaxează-te și uită de băieți.
Merităm asta.
Culmea e că ești aici și mă știai când eram cu amândoi.
- Joan. Bea. - Bine.
- Un toast. Pentru Coreea. - Că bine zici.
Nu se fac destule filme despre asta.
În afară de MASH.
Ce e MASH?
Trebuie să vezi MASH.
Atunci îl aleg pe Luke.
- Bine. - Nu.
Pe Larry.
Pe Larry. Bine.
Băga-mi-aș! Scuze.
LUMEA SPAȚIALĂ ATINGE URANUS
- Nu chelești. - Ce tot spui?
Deloc. Pare lejer un vârtej dublu.
Mulțumesc. Și tu ești destul de arătos.
Nu trebuie să zici asta.
Ești o partidă. Ești misterios.
Privirea aia profundă. Femeilor le place mult.
Serios? Nu sunt așa.
Sunt mort și nu m-am gândit deloc la sensul vieții.
Ei zic „Asta e”, eu zic „Foarte bine”.
Ești deștept. Nu te stresezi.
Știi cine ești, ce vrei și te duci și iei.
Dacă stai să te gândești la posibilități, n-ajungi nicăieri.
- Ești prea bun pentru ea. - Și tu la fel.
Ești deștept, ești frumos, ești erou de război.
Tu i-ai oferit copii.
- Adevărat. - Sigur ai avut grijă de toți.
- Adevărat. - Noroc.
La început, era despre mine și Luke.
Apoi, erau deciziile pentru mine și Larry.
- Și pentru copii. - Vă gândiți la eternitatea asta?
Și pentru muncă. Dar aici e vorba de mine.
Și...
Ai murit.
- Doamne, Karen. - Ți-ai trăit viața și ai murit.
N-ai nicio obligație față de nimeni.
Poate e mai bine să începi ceva nou.
Sunt mulți doritori și cred...
Lasă vorbăria și adu-ne de băut.
- Mulțumim. Mersi. - Du-te.
E ca...
E perfectă.
Vino-ncoace.
AI PUTEA FI TU COPILĂRIANDIA
O LUME COMPETITIVĂ LUMEA CAPITALISTĂ
Vin!
Mahmură?
M-am hotărât.
Bine.
Îi aduc pe soți.
Am nevoie de un duș.
Ai.
Sunt stresată. Voi nu?
Tu sigur ar trebui. Și tu.
Nu mai mult ca alții, dar e mult stres în aer.
- Ești stresată? - Vorbești repede.
Pari stresată.
Ar trebui să fiți un pachet de nervi.
- Taci. - Scuze.
Clienta mea s-a hotărât.
Dragostea e o legătură mai puternică decât moartea.
Dar unele legături sunt mai solide.
Există legături ionice, covalente.
Fonduri blocate.
- Legături pe viață... - Gata, ajunge.
- Mulțumesc. - Mulțumesc.
Bine.
Așa. Larry.
În prima mea dimineață fără tine...
Speram să fie un coșmar.
Miroseam pâinea ta prăjită.
Și...
Am auzit zgomotul ușii din spate.
Am aruncat pernele tale pe jos așa...
Așa cum le aruncai tu.
Mă prefăceam...
Nu-i nimic, draga mea.
Ciudat e că mai simțisem asta.
Când...
Când a murit Luke.
N-am apucat să vedem unde ne-ar fi dus dragostea noastră.
Dar mi-ai oferit tot ce aveam nevoie în timpul pe care l-am avut.
Da.
Așa că...
Sunt atât de norocoasă...
că v-am avut pe amândoi.
Poate lucrurile s-au întâmplat așa cum trebuiau.
Ce vrei să spui? Nu...
Vreau să spun...
că nu vă aleg...
pe niciunul.
- Niciunul? - Glumești?
Rănești trei oameni în loc de unul?
N-ar fi fost niciodată doar unul. Nu înțelegeți?
Aș fi suferit oricum.
Am construit o viață întreagă.
Da. Poate frumusețea vieții e că
totul se termină.
Poate ăsta e sensul.
Așa că...
Nu vă aleg pe niciunul.
Da. Asta e.
De ce ne chinuim? Ajutăm cu ceva?
- Facem ceva important? - Sigur.
Îi enervăm.
Abia au murit. Sunt speriați.
Mai bine enervați decât speriați.
Nu?
URMĂTORUL TREN LUMEA PARIS 55
Ești sigură?
Da, sunt sigură.
Să mergem.
Aveai dreptate. M-am folosit de tine s-o cer.
Erai fantoma cu care nu puteam concura.
Nu.
Știi cât de invidios sunt pe tine?
Ai trăit o viață cu ea.
Știi că ai fost ultimul lucru văzut înainte să mor?
Ce vrei să spui?
Mâncam covrigei cu strănepoata mea...
- Charlotte? - Da.
Mi-a arătat poza de la nunta ta cu Joan.
Atunci m-am înecat.
Recunosc, nu ești cum mă așteptam.
Tu ești exact cum mă așteptam.
În afară de porno și păr.
Cam cu șase luni înainte să mor,
am început să încărunțesc la tâmple și nu mi-a păsat.
Vorbisem deja cu Joan să ne întemeiem o familie.
Aveam totul plănuit.
Atunci am fost fericit.
Aveam 35 de ani.
Joan era gravidă cu al doilea și am ieșit la cină.
Doctorul ne zicea de studii noi, că gravidele nu trebuie să bea.
Eu mi-am luat un pahar de vin, Joan a luat o gură
și a zâmbit.
Atunci am simțit că suntem o echipă.
Ești bine?
Dumnezeule. Trebuie să plec.
Ce se întâmplă?
O să-ți explice ghidul.
Ce e un ghid?
186 JOAN CUTLER
Mergem la o cafenea pe Sena unde Sartre fals
și Camus fals se ceartă și mănâncă croissante cu ciocolată.
Camus nu vorbea mereu de moarte?
Pare cam inutil acum.
Serios?
Am citit Sartre pentru Începători.
Cum se pronunță Sartre?
- Sartre. - Sartre.
Și...
Ce face Larry aici?
- Te rog. M-am hotărât. - Da.
- E mai bine. - Ți-ai schimbat părul.
- Da, mersi. - Nu.
Nu l-ai avut niciodată așa cu mine.
Nu, l-am tuns după ce...
Îți stă bine.
Larry.
Trebuie să mergi cu Luke.
Meriți o șansă la dragostea aia.
Pasională și explozivă.
Dar am fost foarte fericită cu tine.
Știu. Ai fost mai fericită cu el.
- Nu-i nimic. - Și tu?
Nu-ți face griji pentru mine. O să stau la soare.
Sunt fericit dacă ești tu fericită.
De-asta trebuie să fii fericită.
Larry.
Bine.
Du-te și anunț-o pe Karen.
Bine.
- Bine. - E ceea ce trebuie.
LUMEA PLAJELOR
Ușile trenului se vor închide în 30 de minute.
Să nu ne afișăm dragostea în fața lui. N-are pe nimeni.
- Bună. - Bună.
Ce faci, Lar?
Sunt bine.
Nu ne porți pică, nu?
Sincer, am crezut c-o să câștigi tu.
Mersi.
Ce se întâmplă? V-ați împăcat?
- Da. - Mai încercăm o dată.
Super.
Ne-ai arătat că viața de unul singur e goală.
- Poftim? - Scuze.
- Bine. - Dă-ne un minut.
Da, sigur. Deja mi-e dor de tine.
Dumnezeule.
Vrei să...
Vreau să-ți spun că sunt mândră de tine.
Faci ce trebuie.
Mă simt groaznic.
Da. Se întâmplă.
Câteodată te simți groaznic când faci ce trebuie.
Nu mi-ai spus niciodată de ce-ai rămas.
Când am venit aici...
Să zicem că a fost mult mai bine ca înainte.
Aici ajut suflete rătăcite să găsească fericirea.
Asta îmi dă un scop.
Dar cu timpul, nu-ți mai pasă ce e mai bine pentru ei.
Îi organizezi și ai grijă ca sistemul să meargă.
Vinde.
Apoi ai venit tu.
Cu iubirea ta obișnuită.
Și mi-ai amintit de ce am ales locul ăsta.
Mulțumesc, Larry.
Cu plăcere, cred.
Deci.
Ți-ai ales eternitatea?
Da. Așa cred.
- Bine. Hai. - Ce?
- Hai. - Nu.
Da.
Doamne...
- Da. - Nu e rău.
E...
Foarte drăguț.
Rahat.
Accident auto.
Bătrânețe. Cancer.
- Război. - Ce război?
- Primul sau Al Doilea? - Coreea.
Se pune. Da.
- Bravo. - Mersi.
Te iubesc foarte mult.
Foarte mult.
- Bună. - Bună.
Îți plac cărțile?
Da, sunt bibliotecară.
Pot să te ajut?
Știu să citesc.
Grozav. Ai venit unde trebuie.
- Asta ce e? - Dickens, Marile Speranțe.
E bună?
N-am citit-o. Nu mă dau în vânt după Dickens.
E controversat.
Nu-l suport.
- Ai un râs drăguț. - Mulțumesc.
- Eu sunt Joan. - Larry.
- Îmi pare bine. - Și mie.
Bine.
- Încet. - Bine.
Tot așa, Joan.
Mersi, Simon. Du-te naibii.
- E bine. - Foarte bine.
- Excelent. - Hai.
Bine.
Ce se întâmplă?
Cine e?
- Cum poate să facă iar caca? - Patru luni și se cacă ca un bărbat.
- Da. - Băiatul meu.
- Scumpule. - Ce?
Puți.
Janet, Connor. Connor, Janet.
- Au murit la... - Petrecere de dezvăluire a sexului.
- Dezvăluire a sexului. - Da. Mult sânge.
Peste tot. Râu.
N-am înțeles nimic. Ne-am uitat. Am zis „Ce se întâmplă aici?”
Ne-a zburat creierii.
Îmi place când faci asta.
ARHIVĂ BILET DOAR DUS
Mersi, Fenwick.
Sigur nu vrei să vii? Zăpada e pudră.
M-am săturat de pudră ieri.
- Mi-a ajuns. - Sigur?
- Distracție plăcută. - Te pup.
- Da. - Te iubesc.
- Și eu. Pa. - Pa.
Drăguț.
Sigur?
Se moare de la astea. Am citit pe net.
- E petrecere de dezvăluire a sexului. - Sunt mortale și stupide.
Lasă-i s-o facă.
Bine, să strice surpriza,
dar nu și petrecere.
În viața mea m-am bucurat mereu să las loc de surprize.
Îți amintești că erai sigur că Zach va fi fată?
Totul trebuie să fie petrecere acum.
- Urăști petrecerile. - Orice adunare.
Urăști distracția.
Fac absolvire la grădiniță. Mare realizare.
Ne putem bucura?
- Ne vedem mâine. - Doamnă.
Nu e sănătos să vii tot timpul.
Trebuie să mergi mai departe.
Nu e grozav?
Ești bine?
Da.
- Da? - Mi-e puțin frig.
Hai.
Am rezervat o plimbare cu balonul.
A venit un cuplu nou la casa nouă.
Mi se pare că o să ne înțelegem.
Dacă mai cunosc lume, explodez.
De ce o să te mai plângi apoi?
Îți place să te plângi.
Nu e ceva ce-ți place.
Ești bine?
Am greșit.
Iar ți-ai pierdut clăparii?
Nu.
Am greșit că am venit aici cu tine.
Bine.
Ce am mai făcut?
Nimic. Ești perfect. Zici că nu ești, dar ești.
Ești bun, curajos și deștept. De-asta știu.
Am așteptat atâția ani pentru asta.
Pentru asta.
De ce nu te bucuri? Suntem în paradis.
Scuze că nu mi-am dat seama mai devreme.
Cred că acum...
- M-am încurcat cu toate astea. - Joanie, ce...
Poate ne înțelegeam în viață, poate nu.
Dar cum mă prefac că lumea mea nu a continuat fără tine?
Nu-ți cer asta. Nu ți-am cerut-o niciodată.
- Nu țin secrete ca tine. - Ce vrei să spui?
Strâng din dinți de fiecare dată când mergi în tunelul ăla.
Am fost foarte fericiți împreună.
Da. Am fost.
A fost dragoste tinerească.
Iubire fără greutatea ratelor, a muncii, a copiilor.
Uubirea pe care o trăiești înainte să cunoști pierderea.
A fost totul, dar...
Dragostea nu e un moment fericit. Sunt milioane.
Înseamnă să te cerți în mașină, să-l sprijini pe celălalt la nevoie,
să îmbătrâniți împreună, să aveți grijă unul de celălalt.
O să îmbătrânim împreună și o să avem grijă unul de celălalt.
Luke, sincer. Mă ridic la înălțimea amintirilor tale?
Ai așteptat mulți ani în locul ăla artificial,
dar asta e real.
Și tu trăiești și...
Îți dau permisiunea să trăiești fără mine.
Îmi dai permisiunea?
- Îmi dai permisiunea? - Scuze.
- A fost arogant. - Mersi, Măria Ta.
Sluga ta umilă.
- Mersi că-mi dai voie. - Scuze.
Nu e corect.
Știu.
Dar...
- Trebuie să mă întorc. - Ai înnebunit?
Imediat ce treci de ușa roșie, o să te găsească.
O să te arunce în vid.
Trebuie să încerc.
Nu. Poți să rămâi aici cu mine.
Rămâi, te rog.
Îmi pare rău.
Te iubesc.
Bine.
Mâinile sus, Fenwick. Cheile. Poți, Joanie.
Da. Sus, mai sus. Mâinile sus, Fenny.
Ești gata să mori? Vrei să te tai?
E atât de dulce. Doar dacă fac... Da.
Știi că n-o să meargă.
Adică...
S-ar putea.
Nu-mi vine să cred că fac asta.
O să ai nevoie de o diversiune.
Luke.
Îmi pare foarte rău.
Da.
Știu.
Îți amintești că jucam la un teatru local?
ARHIVĂ
Nu atingeți exponatele. Exponatele nu sunt reale.
A plecat.
- De ce? - Omule.
- De ce? - Știu, e greu.
Știu. Crede-mă, o să treacă.
Descarcă-te. Așa.
Descarcă-te.
Bine? Totul e bine.
E greu azi, dar mai e și mâine.
Da, mai e și mâine.
- Da. - Bine.
Aveam nevoie să plâng.
Înțeleg.
- Când m-a părăsit... - Mersi.
O să mai trec. Pentru vremurile bune.
Nu ți-ai luat bilet.
N-ar trebui să fiu așa darnic.
Trebuie să te grăbești.
Da.
Adio, Luke.
Adio, Joan.
Da.
ACCESUL INTERZIS
- N-o s-o mai fac. - Nu.
Vrei să te calmezi și să discutăm?
- Nu-mi spune să mă calmez! - Uite-o! Stai pe loc!
- Lasă-mi copilul! - Ce-ți pasă?
- Vino aici! - Opriți-o!
Te urăsc!
...te-ai purta așa cu mine?
- Dacă sunt însărcinată? - Totul va fi bine.
Cecul n-are acoperire.
Te rog.
- Te iubesc. - Te iubesc.
N-ai unde să te duci!
- Condoleanțe. - Nu.
Grăbiți-vă!
Stai!
La naiba.
Larry, nu vreau...
N-o să mai discutăm despre asta.
Nu te compar cu el!
Nu te-am comparat niciodată! Și n-o să discut despre asta!
E umilitor.
- Nu mai pot. - Stai pe loc!
- Ea a menționat asta. Ce să fi zis? - Înțeleg, nu-i plac.
- A zis asta. - O să te placă. Ești simpatic.
Parasimpatic. Ca sistemul nervos.
Sus!
Larry.
Repede!
Prindeți-o!
Bine.
Întârziere tren la peronul 186.
Fugar pe șine.
Scuzați-mă. Bună.
Spuneți-mi în ce eternitate a mers Larry Cutler.
Doamnă, avem 425.000 de Larry Cutler.
Aveți alte detalii?
CĂUTATĂ JOAN CUTLER
Fir-ar, fir-ar.
Fugar la ușa roșie. Nu vă apropiați.
Scuze.
Dumnezeule.
LUMEA CELEBRITĂȚILOR
M-am gândit mult.
Cred că ar trebui să devenim poligami.
Nu mă descurc cu mai multe deodată.
- Ce? - Sunt monogam.
Serios?
- Dumnezeule. - Ai grijă pe unde mergi.
Du-te pe acolo.
Ați văzut o femeie alergând?
- Nu. - S-a dus pe acolo.
- Mersi. Hai. - Da.
Noroc.
Faceți loc.
Joan.
Ești foarte romantic.
S-o băgăm pe furiș într-o eternitate abandonată.
Nu în una rasistă. O să fii în siguranță.
- Securitatea nu merge acolo. - Unde s-a dus?
- Cine? - Unde e Larry?
Știam eu.
Unde e?
E greu acolo.
Nasol.
Da.
Știu un loc unde te poți liniști.
Marge, știi regulile.
Vreau doar s-o ajut pe fată.
Știu ce vreau acum.
O să-ți arăt eternitatea mea. E aproape.
Ai auzit-o pe doamna.
Îl preferam pe barmanul de dinainte.
Pari să ai nevoie de un pahar.
Da.
N-ai mai plecat.
Nu.
Nisipul îți intră peste tot.
Da. Până la urmă, frigul e frig.
- Pe tine te caută? - Da. Sunt fugară.
Unde o să mergi?
Știu un loc.
Poate fi periculos.
Când plecăm?
Seamănă cu Oakdale.
E perfect.
Traducerea și adaptarea : jarvis
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania