‫- סדרה תיעודית של NETFLIX -‬
‫אלבי סאקס הוא פעיל דרום אפריקאי,‬ ‫עורך דין, סופר,‬
‫ושופט לשעבר שמונה על ידי נלסון מנדלה‬
‫לכהן בבית המשפט החוקתי‬ ‫הראשון של דרום אפריקה.‬
‫במהלך המאבק לסיום האפרטהייד,‬
‫אלבי שרד פצצה שהוטמנה במכוניתו‬ ‫על ידי שירות הביטחון של דרום אפריקה.‬
‫הוא איבד את זרועו ואת הראייה בעין אחת.‬
‫עם זאת, שנים לאחר מכן,‬ ‫כאשר נשאל מה הדבר שהעולם הכי זקוק לו,‬
‫תשובתו נותרה נחרצת.‬
‫המילה "טוב לב" חוזרת וצצה במוחי.‬
‫ואולי בגלל שיש כל כך הרבה…‬
‫התרברבות,‬
‫שהופכת להיות פופולרית. מעודדים אותה.‬
‫אבל אפשר להפריך אותה‬ ‫באמצעות חיבור עם אחרים,‬
‫באמצעות קשר עם אחרים,‬
‫באמצעות הכוונת האנרגיות אל עבר אותו כיוון,‬
‫ובאמצעות קבלת ואימוץ הגיוון.‬
‫זה נוצר בהשראת נלסון מנדלה,‬
‫שאמר, "מה שחשוב בחיים‬ ‫הוא לא עצם העובדה שחיינו…‬
‫אלא השינוי שיצרנו בחיי אחרים,‬
‫הוא שיקבע את חשיבות חיינו."‬
‫חייו הותירו חותם נצח על העולם,‬
‫מורשת שהעניקה השראה לרבים אחרים לקום…‬
‫להיאבק למען שינוי, ולהפוך למנהיגים.‬
‫זה מוקדש לזכרו של מדיבה.‬
‫זה נועד להזכיר לנו‬ ‫שגם אדם יחיד יכול ליצור שינוי.‬
‫זה על אנשים שקיבלו החלטות אמיצות,‬
‫מנהיגים שהלכו לצידו והמשיכו את דרכו.‬
‫דאגה לאחרים, עבודה למען‬ ‫עולם טוב ושוויוני יותר.‬
‫ומתן השראה לכולנו‬
‫להנהיג מלידה.‬
‫- אלבי סאקס -‬
‫תעודת בית הספר הראשונה שלי שקיבלתי בגיל שש‬
‫נפתחה במילים, "אלברט הוא ילד חולמני".‬
‫וכעת כעבור קצת יותר מ־70 שנה,‬
‫אלבי הוא עדיין ילד חולמני.‬
‫- מפוטו, מוזמביק – שבעה באפריל, 1988 -‬
‫היעד האחרון במתקפות העולמיות‬ ‫על הקונגרס הלאומי האפריקני‬
‫פתח את דלת מכוניתו כאשר הפצצה התפוצצה.‬
‫אלבי סאקס נפצע אנושות.‬
‫כשנלקח לבית החולים,‬
‫הרופאים נתנו לו סיכון קטן לשרוד.‬
‫באורח פלא, הוא שרד.‬
‫כתוצאה מפציעותיו הוא איבד את הראייה‬ ‫בעין אחת, ואחת מזרועותיו נקטעה.‬
‫עם זאת, חודשיים לאחר מכן,‬
‫מנהיג הקונגרס הלאומי האפריקני‬ ‫נותר אופטימי לגבי עתיד מולדתו.‬
‫נקמה לא תחזיר לי את הזרוע.‬
‫להפך, נקמה תשפיל אותי‬
‫ובמובן מסוים, תביא לכך שהכול היה לשווא.‬
‫אני סבור שחשוב מאוד‬ ‫שנשמור על השקפה חיובית.‬
‫עוד יהיה חופש בדרום אפריקה.‬
‫יהיה לנו חופש בימי חיינו,‬ ‫ונבנה חברה הגונה.‬
‫זה חייב להיות היעד שלנו.‬
‫האורח שלנו היום הוא השופט אלברט ל' סאקס,‬
‫חבר בבית המשפט החוקתי של דרום אפריקה.‬
‫השופט סאקס היה מנהיג‬ ‫במאבק למען זכויות אדם בדרום אפריקה,‬
‫ולוחם חופש בקונגרס הלאומי האפריקני.‬
‫מעורבותו בתחום הזה סיבכה אותו עם המשטרה.‬
‫הוא נעצר פעמיים ללא משפט.‬
‫לאחר שנעצר ונכלא בבידוד,‬
‫הוא יצא לגלות,‬
‫ובסופו של דבר הפך‬ ‫ליעד לניסיון התנקשות בחסות המדינה.‬
‫ואז נלסון מנדלה שוחרר.‬
‫כאן, אחרי 24 שנים בגלות פוליטית,‬
‫אימו של אלבי סאקס‬ ‫מקבלת את פניו בשדה התעופה בקייפטאון.‬
‫הוא לקח חלק במשא ומתן‬
‫שהפך את דרום אפריקה לדמוקרטיה חוקתית,‬
‫ומונה על ידי נלסון מנדלה‬ ‫לכהן בבית המשפט החוקתי.‬
‫במשך תקופתו כשופט‬
‫הוא זכה למוניטין כמצפון של בית המשפט.‬
‫האופן שבו אלבי חי את חייו, העדר המרירות,‬
‫אלבי מעניק לך אמון בהיותך אנושי.‬
‫בהיותך דרום אפריקני.‬
‫את מביטה באלבי,‬ ‫גבר דרום אפריקני לבן, וחושבת…‬
‫- איבון מוקגורו‬ ‫שופטת בית המשפט החוקתי -‬
‫אלבי הוא מה שאפשרי.‬
‫- לחימה באפרטהייד -‬
‫יש לי סיפור שמתחבר לגיל שש.‬
‫כשארזתי לקראת היציאה לגלות,‬
‫מצאתי כרטיס יום הולדת מאבא שלי, סולי סאקס.‬
‫"אלבי, אני מאחל לך‬ ‫שתגדל להיות חייל במאבק לשחרור."‬
‫אני חושב שזה קצת יותר מדי עבור ילד בן שש,‬
‫אבל זה היה היקום שבו גדלתי.‬
‫חוקים הפכו אנשים לבנים‬ ‫לעליונים באופן רשמי, והרוב השחור הגדול‬
‫נאלץ להתמודד עם אפליה בכל היבט בחייו.‬
‫דרום אפריקה הייתה שקועה עמוק‬ ‫במנגנון האפרטהייד.‬
‫בגיל 17, הייתי באולם‬ ‫עם קהל שרובו אנשים שחורים, אולי 200,‬
‫וכחמישה עד עשרה אנשים לבנים,‬
‫והאנשים שרו. הם שרו שירי חופש,‬
‫וקראו להתנדב למען קמפיין ההתרסה‬ ‫כנגד חוקים בלתי צודקים.‬
‫ואמרתי לחבר שלי, "אבי, אני רוצה להצטרף".‬
‫הוא אמר, "אתה לא יכול".‬
‫"למה?"‬
‫"כי אתה לבן."‬
‫"אנחנו נלחמים בגזענות."‬
‫"זה מאבק שחור שאנשים שחורים מובילים."‬
‫אבל תשעה חודשים לאחר מכן,‬
‫לאחר שסיימתי את מבחני סוף השנה שלי,‬
‫במהלך החופשה, הובלתי קבוצה‬
‫של ארבעה צעירים לבנים שהחליטו‬ ‫לשבת על ספסלים שסומנו כ"לא־לבנים בלבד",‬
‫להיות פעילים ולערוך פגישות.‬
‫אני חושב שהחשיבות עבורי הייתה‬ ‫שהאנשים שפגשתי במאבק נגד האפרטהייד…‬
‫- עומדים לצד המנהיגים שלנו -‬
‫היו בעלי אנרגיה, חיוניות, דמיון.‬
‫זה היה הרבה יותר מעניין‬ ‫מהעולם שהותווה לנו.‬
‫למצוא קריירה כדי לעשות כסף,‬ ‫להתקדם, להיות חשוב.‬
‫להיות עורך דין היה חלק מהותי מהאקטיביזם.‬
‫מגוון רחב של מקרים שונים,‬
‫אבל עיקר העבודה שעשיתי‬
‫הייתה בהקשר לאנשים שנענשו‬ ‫או שהיו תחת איום ענישה‬
‫בגלל דעותיהם, בגלל עמדתם נגד האפרטהייד,‬
‫או מכיוון שלא היו להם מסמכים.‬
‫הם לא עמדו בדרישות המוני החוקים‬ ‫שדיכאו את האוכלוסייה השחורה.‬
‫- מועצת ההפרדה של הקייפ – אזור לבן -‬
‫- זהירות – הישמרו מהילידים -‬
‫- מסיגי גבול שחורים יוצאו להורג -‬
‫זה היה נורא.‬
‫בטבח שארפוויל שהתרחש ב־1960…‬
‫המשטרה בשארפוויל ירתה‬ ‫לתוך קהל מפגינים לא חמושים.‬
‫- שארפוויל, דרום אפריקה‬ ‫1960 -‬
‫שישים ותשעה אנשים נורו למוות, בעיקר בגבם.‬
‫הקונגרס הלאומי האפריקני הוצא מהחוק,‬
‫כולם ירדו למחתרת, מצב חירום בלתי אפשרי,‬
‫ואז המצב נעשה הרבה יותר עגום.‬
‫היית יכול להיעצר בביתך,‬
‫בעבודתך, באמצע הרחוב, בהתאם לגחמה של שוטר.‬
‫הלקוחות שלי נעצרו בזה אחר זה.‬
‫ואתה נכלא תחת מה שמכונה "חוק 90 יום".‬
‫הם הותירו אותך בכלא ללא גישה לעורכי דין,‬
‫ללא גישה לבית משפט,‬ ‫למשפחה, לאף אחד, למשך 90 יום,‬
‫על סמך חשד שיש לך מידע שיסייע לטרוריסטים.‬
‫ומכיוון שנלחמת בחוסר הצדק הזה,‬
‫לא רק כעורך דין שמייצג אנשים שחורים,‬
‫אלא כפעיל, הם רדפו גם אחריך.‬
‫- הישרדות בחשכה -‬
‫אתה מצטרף למאבק. אתה מתנדב.‬
‫אתה הופך לחלק מתרבות של התנגדות.‬
‫כמו האנשים שנלחמו בנאצים, הפרטיזנים,‬
‫הזדהינו מאוד עם הפעילות שלהם‬ ‫באירופה במהלך המלחמה.‬
‫האנשים שישבו בכלא,‬
‫שכתבו ספרים על חוויות הכלא שלהם,‬
‫אתה קורא אותם, ומתכונן לרגע,‬
‫"אז ככה זה להיות בכלא."‬
‫ואתה לא מוכן.‬
‫אתה לא מוכן. אתה לא מוכן לבידוד.‬
‫אתה מתמודד, כי אין אפשרות אחרת.‬
‫מה אתה יכול לעשות? אתה יכול לבכות.‬
‫יש אפשרות אחרת.‬ ‫אתה יכול לשתף פעולה, אתה יכול להיכנע.‬
‫לכן המאבק הוא למנוע מעצמך להישבר‬
‫ולמסור מידע.‬
‫ואחרי זמן מה,‬ ‫אתה בכלל לא מבין למה אתה בכלא.‬
‫אתה לא יודע למה, אלא רק מבין שאיכשהו,‬
‫המשפטים הגדולים שהיו עוצמתיים וחזקים,‬
‫שנראו מלאי משמעות, הפכו לריקים מתוכן.‬
‫חופש? אלה שטויות.‬
‫אתה בעולם נרקיסיסטי קיצוני קטן ומסוגר‬
‫שבו נמצאים רק אתה והכאב שאתה חש.‬
‫ביום טוב הייתי בדיכאון.‬
‫ביום טוב, פשוט מדוכא.‬
‫ביום רע…‬
‫לא ממש אובדני, אבל קרוב לזה,‬
‫במצב של ייאוש מוחלט.‬
‫יום אחד, שמעתי שריקה.‬
‫לא האמנתי למשמע אוזניי,‬ ‫כי זה בלט על רקע הרעש הכללי.‬
‫הכלא הוא מקום רועש.‬
‫אנשים צורחים, צועקים,‬ ‫דלתות נטרקות, כולם צועקים,‬
‫ושמעתי שריקה, ושרקתי בחזרה…‬
‫ושמעתי ממרחק בכלא…‬
‫אפילו לא ידעתי במי מדובר.‬
‫זו הייתה צורת תקשורת נהדרת.‬
‫עשיתי תרגילים, כחלק ממשטר האימונים שלי,‬
‫ותוך כדי שניסיתי לבצע 100 שכיבות סמיכה,‬
‫שמעתי את השריקה ואמרתי, "הגעתי רק עד 75.‬
‫בבקשה, חכה, תוכל לחכות?"‬
‫אז היינו צריכים לקבוע זמן קבוע במהלך היום‬
‫שבו נהיה מוכנים לשרוק ביחד.‬ ‫מעולם לא גיליתי מי זה היה.‬
‫השתחררתי אחרי 90 יום.‬
‫יצאתי לרחוב, ו…‬
‫אני שוב בכלא.‬
‫לקחו לי את העניבה. לקחו לי את השעון.‬
‫ועוד 78 ימים.‬
‫ואז השתחררתי, בלי לדעת למה,‬ ‫בתחושה גדולה של…‬
‫ניצחון, איפוריה,‬
‫שרצתי כל הדרך‬ ‫ממרכז קייפטאון ועד קליפטון, אולי…‬
‫מרחק של תשעה, עשרה או אחד עשר ק"מ,‬ ‫מעולם לא רצתי מרחק כזה.‬
‫השלכתי את עצמי לים.‬
‫עמיתיי באו לבושים בחליפות‬ ‫עם הנעליים המבריקות שלהם על החוף.‬
‫הם חשבו שאני משתגע. הייתי קצת משוגע.‬
‫הפגנתי תחושת ניצחון כלפי חוץ,‬ ‫אבל מבפנים משהו היה שבור.‬
‫אתה לעולם לא מתגבר על כליאה בבידוד.‬
‫לעולם לא.‬
‫ואז שנים לאחר מכן, כשהייתי בגלות ו…‬
‫נפגעתי בפיצוץ.‬
‫- מוזמביק, 1988 -‬
‫ידידתי רות פירסט נהרגה ממעטפת נפץ.‬
‫הייתה חלקה בבית הקברות במפוטו,‬
‫שבה נקברו דרום אפריקאים רבים,‬ ‫יותר מעשרים שנהרגו.‬
‫ובכל פעם שהלכנו לשם, תהינו…‬
‫- רות פירסט -‬
‫"השטח הקטן שם, הוא מיועד לי?"‬
‫מכיוון שהוא היה‬ ‫יריב כל כך חשוב של האפרטהייד…‬
‫הוא היה תחת סכנה עצומה ותמידית.‬
‫חשבתי שהם לא ינסו לפגוע בי,‬ ‫הרי ברור שהייתי מטרה קלה,‬
‫ושתהיה תגובה לכך, אבל טעיתי.‬
‫הפיצוץ נשמע ברחבי מפוטו, בירת מוזמביק,.‬
‫החשד הוא שהמטען הממולכד‬ ‫הוא מעשה ידיהם של סוכנים דרום אפריקנים.‬
‫מכוניתו אמורה הייתה להיות קברו.‬
‫הרגשתי זרועות מושכות אותי, ואמרתי,‬
‫"תניחו לי, אני מעדיף למות כאן."‬
‫חשבתי שמנסים לחטוף אותי‬ ‫ולקחת אותי לדרום אפריקה.‬
‫- בית החולים מפוטו סנטרל -‬
‫חשכה מוחלטת. קרה משהו נורא.‬
‫אני לא יודע במה מדובר.‬ ‫שמעתי קול בחשכה אומר,‬
‫"אלבי, איבו גרידו מדבר.‬
‫אתה בבית החולים מפוטו סנטרל.‬
‫הזרוע שלך במצב מצער.‬ ‫עליך להתמודד עם העתיד באומץ."‬
‫אמרתי אל תוך החשכה, "מה קרה?"‬
‫וקול של אישה אומר, "זו הייתה מכונית תופת".‬
‫שקעתי בחזרה אל תוך ערפול, אך בתחושת אושר.‬
‫חשבתי שנחטפתי והושלכתי לכלא בדרום אפריקה.‬
‫וידעתי שאני מוגן בידיהם של פרלימו,‬
‫ממשלת מוזמביק.‬
‫ו… עבר זמן מה.‬
‫הרגשתי קליל מאוד. שכבתי על הגב.‬
‫לא ראיתי דבר.‬ ‫עיניי היו מכוסות, וסיפרתי לעצמי בדיחה.‬
‫היא על חיימי כהן, יהודי כמוני.‬
‫הוא נופל מאוטובוס, הוא קם…‬
‫והיד שלו נעה על הגוף שלו ככה.‬
‫מישהו אומר, "חיימי, לא ידעתי שאתה קתולי!"‬
‫"מה זאת אומרת קתולי?"‬
‫"משקפיים, אשכים, ארנק ושעון."‬
‫זו בדיחה ישנה, שלא נהוג לספר בנסיבות הללו.‬
‫התחלתי באשכים, נראה היה שהכול בסדר שם.‬
‫ארנק, בסדר, משקפיים…‬
‫אם יש שם מכתש, אני בצרה גדולה.‬
‫בסדר, ואיבדתי זרוע. איבדתי רק זרוע.‬
‫הרגע הזה שכל לוחם חופש מחכה לו.‬
‫"האם הם ינסו לתפוס אותי היום?‬ ‫האם אהיה אמיץ?"‬
‫הם ניסו לתפוס אותי,‬ ‫ניסו להרוג אותי, ואני שרדתי.‬
‫חוויתי תחושת שמחה וניצחון.‬
‫זה היה בשבעה באפריל, בשמונה באפריל, 1988.‬
‫ואני עדיין מרגיש את זה.‬
‫זה העלים את סבל הכליאה בבידוד.‬
‫זה העניק לי נקודת מבט‬ ‫חדשה לחלוטין על החיים.‬
‫איכשהו חזרתי לעולם.‬
‫אני לא יכול להסביר זאת באופן מוחלט,‬
‫ואני מעט חושש שעשויה להיות קריסה בהמשך.‬
‫ניכר שהגעתי לשלב בו אני חייב‬
‫לבנות את עצמי מחדש פיזית ורגשית.‬
‫זה היה כמו ללמוד מחדש לכתוב.‬ ‫"תראי, אימא. אני יכול לכתוב!"‬
‫ללמוד לעמוד. "תראי אימא,‬ ‫אני יכול ללכת, אני יכול לעמוד".‬
‫היה משהו משמח מאוד בשיקום אחרי הפצצה.‬
‫קיבלתי מכתב.‬
‫בעודי שוכב במיטת בית החולים בלונדון,‬
‫ונכתב בו, "אל תדאג, החבר אלבי.‬ ‫אנחנו ננקום בשמך. על החתום, בובי נאידו".‬
‫וחשבתי, לנקום בשמי?‬
‫נחתוך את הזרועות? נעוור בעין אחת?‬
‫זו המדינה שאנחנו נלחמים עליה?‬
‫אם נקבל חופש,‬ ‫אם נקבל דמוקרטיה, נקבל את שלטון החוק.‬
‫זו תהיה הנקמה הרכה שלי.‬
‫ורדים וחבצלות יצמחו לי מהזרוע.‬
‫- כעבור שנתיים -‬
‫- נשיא דרום אפריקה דה קלרק‬ ‫התרצה לבסוף -‬
‫היום אני יכול להכריז‬ ‫על החלטות מרחיקות לכת.‬
‫- פברואר 1990 -‬
‫האיסור על פעילות הקונגרס הלאומי האפריקני,‬
‫הקונגרס הפאן־אפריקני,‬
‫והמפלגה הקומוניסטית של דרום אפריקה,‬
‫מבוטל.‬
‫סדר!‬
‫אנשים שמרצים עונשי מאסר רק משום שהיו חברים‬
‫באחד מאותם ארגונים, ישוחררו.‬
‫בהקשר זה, הממשלה קיבלה החלטה נחרצת‬
‫לשחרר את מר מנדלה ללא תנאי.‬
‫- השיבה הביתה -‬
‫- ברוך שובך הביתה -‬
‫חזרתי לדרום אפריקה.‬
‫לראשונה, זכות ההצבעה הייתה שווה.‬
‫ברגע זה בדמוקרטיה החדשה של דרום אפריקה,‬
‫האדריכל הנערץ שלה דאג לכך‬ ‫שהאירוע יתועד היטב למען הדורות הבאים,‬
‫תוך הכרזה שזו ההגשמה של מאבק חייו.‬
‫נלחמתי בתוקף נגד שליטה לבנה.‬
‫נלחמתי בתוקף נגד שליטה שחורה.‬
‫אני מוקיר את הרעיון של דרום אפריקה חדשה.‬
‫זה ההישג של הדברים שנלחמנו עליהם.‬
‫זה מה שמעניק תוקף לכול.‬
‫ואז התמניתי לבית המשפט החוקתי‬
‫על מנת להגן על הדברים שנלחמנו עליהם.‬
‫בפעם האחרונה שניצבתי בבית המשפט…‬
‫- בית המשפט החוקתי -‬
‫היה על מנת לשמוע‬
‫אם ידונו אותי למוות.‬
‫היום אני לא מדבר כנאשם…‬
‫אלא כדי לחנוך בית משפט‬ ‫שמעולם לא היה בדרום אפריקה.‬
‫בית משפט שעליו נסמך‬
‫עתיד הדמוקרטיה שלנו.‬
‫ואז, אולי כדי להשלים את תהליך הנקמה הרכה,‬
‫נפגשתי עם האיש‬ ‫שהורה להטמין את הפצצה במכוניתי.‬
‫הנרי ון דר וסטהוזן‬ ‫נקרא להתייצב בפני ועדת האמת.‬
‫- נלסון מנדלה הקים את ועדת האמת והפיוס -‬
‫- לצורך חקירת הפרות זכויות אדם‬ ‫בשימועים ציבוריים -‬
‫- כאמצעי להחלמתה של דרום אפריקה‬ ‫לאחר משטר האפרטהייד -‬
‫הוא רצה לראות אותי לפני שיהיה שם.‬
‫הוא הגיע ללשכה שלי.‬
‫- מבצעי הפשעים זכו‬ ‫לחסינות בפני תביעה בתמורה למתן עדות -‬
‫ניהלנו שיחה יוצאת דופן.‬
‫הוא סיפר לי על שנותיו כנער,‬ ‫ועל כמה שהוא היה תלמיד טוב,‬
‫וכמה מהר הוא התקדם בצבא.‬
‫הוא כל כך גאה. הוא התקדם.‬
‫הוא הפך לחבר בכיר ביחידת חיסול.‬
‫זה עורר בי סקרנות גדולה, נדהמתי.‬
‫ההתבטאויות שלו שיקפו תמימות.‬
‫אבל הוא יתייצב בפני ועדת האמת.‬
‫הוא יספר את הסיפור.‬
‫נדרש אומץ מצידו של חייל‬ ‫לערוק ולהצטרף לדרום אפריקה החדשה.‬
‫שכחתי ממנו, וכעבור שישה חודשים,‬ ‫הייתי במסיבה‬
‫ושמעתי קול אומר, "אלבי!"‬
‫הסתובבתי, וזה היה הנרי. לא האמנתי.‬
‫כולו קורן מאושר.‬ ‫הוא סיפר, "התייצבתי בפני ועדת האמת,‬
‫ופגשתי את בובי". זה שכתב לי.‬
‫"ואת סו ופארוק, וסיפרתי להם הכול,‬
‫ואמרת שאם ניפגש יום אחד,‬ ‫אולי תסכים ללחוץ את ידי."‬
‫הושטתי את ידי ולחצתי את ידו.‬
‫הוא הלך במצב רוח מרומם. אני כמעט התעלפתי.‬
‫אבל לאחר מכן שמעתי שהוא עזב את המסיבה,‬
‫הלך הביתה ובכה במשך שבועיים.‬
‫אני לא יודע אם זה נכון.‬ ‫אני רוצה להאמין שזה נכון.‬
‫אני מעדיף לא לבדוק ולגלות שזה לא נכון.‬
‫אבל בשבילי, זה חשוב מלשלוח אותו לכלא.‬
‫צדק מאחה, צורות שונות של נשיאה באחריות,‬
‫עכשיו אנחנו מתחילים לחיות באותה מדינה.‬
‫בשבילי זה מופלא.‬
‫איך הצלחת למצוא יכולת כזו לאהבה ומחילה,‬
‫ולאופטימיות, לנדיבות?‬
‫מהיכן זה הגיע?‬
‫שואלים אותי את זה הרבה,‬
‫ואני חושש שזה עלול להיעלם‬ ‫אם אתעמק בכך יותר מדי.‬
‫זה משהו שנמצא בתוכך. הוא איתך.‬
‫כשמנדלה שוחרר ב־1990,‬
‫עמדתי לחזור לדרום אפריקה,‬
‫ועיתונאי אמריקאי, טוני לואיס, אמר,‬
‫"אלבי, אתה בוודאי כועס מאוד‬ ‫עכשיו שאתה חוזר?"‬
‫והוא הביט בזרועי.‬
‫ואמרתי, "אתה יודע, טוני,‬ ‫פעם חששתי שאני מהפכן כושל".‬
‫לא היה בי זעם.‬
‫הייתי אמור לחוש צורך‬ ‫לנעוץ סכין בגבם של השומרים.‬
‫אבל ראיתי בהם אנשים שעושים את העבודה שלהם.‬
‫הם לא היו כמו הגרועים שבחוקרים.‬
‫וחשבתי שאני כישלון.‬
‫הוא אמר, "אתה יכול להירגע.‬ ‫הפניתי שאלה דומה למנדלה.‬
‫הוא השיב לי תשובה דומה.‬
‫וכך גם סיסולו,‬ ‫אחמד קת'ראדה ואלברטינה סיסולו."‬
‫אז הבנתי שזה חלק מתרבות,‬
‫שכולנו לוקחים חלק‬ ‫בחלום הגדול של דרום אפריקה חופשית.‬
‫לפגוש אחרים, להתחבר לאחרים,‬
‫ולמצוא צדדים נפלאים בעצמנו‬ ‫דרך פעולה עם אחרים,‬
‫זו אופטימיות שמאמינה‬ ‫ביכולת שלנו לגור יחד במדינה אחת.‬
‫יש רעיון אפריקני‬ ‫עוצמתי מאוד שנקרא "אובונטו".‬
‫אני בן אדם כי אתה בן אדם.‬
‫אני לא יכול להפריד‬ ‫בין האנושיות שלי לבין הכרה באנושיות שלך,‬
‫בתלות ההדדית של בני אדם.‬
‫הרבה מזה נבע מגדילה במאבק‬
‫שאנשי אפריקה הובילו.‬
‫זה לא רק השירה ומצב הרוח.‬ ‫אלה יחסי הגומלין והחסד.‬
‫זה לא אומר שלא התרחשו‬ ‫ומתרחשים דברים נוראיים, הם מתרחשים.‬
‫אבל היה משהו מכך בבסיס.‬
‫- מה הכי חשוב? -‬
‫מבחינתי, המצפון הוא מעל לכול.‬
‫לפני לחם, לפני זכויות הדיבור.‬
‫מצפון, זה הדבר המרכזי במהות שלך.‬
‫אפשר לדמות את זה לגירוסקופ שנמצא בתוכך,‬
‫שמרכז אותך ומאפשר לך…‬
‫לחיות ביושר מובהק.‬
‫לא מתוך ציות לחוקים או קיום מנהגים,‬
‫אלא כי משהו מבפנים מרגיש שזה מתאים.‬
‫זה נכון.‬
‫זה משתלב עם הדברים‬ ‫שגורמים לך להרגיש אנושי,‬
‫כאדם בעל כבוד עצמי,‬ ‫אומץ, סגנון, תעוזה ודמיון,‬
‫כל הדברים הטובים בבני אדם.‬
‫כולם נסובים סביב הרעיון הזה.‬
‫התקשיתי לשקר אפילו למשטרת הביטחון.‬
‫אפילו אז היה לי קשה לשקר, כי…‬
‫זה לא היה עניין של "לא יפה לשקר".‬
‫זה חילל משהו בתוכי.‬
‫צריך להתמודד עם האמת,‬ ‫ולא משנה מה יהיו ההשלכות.‬
‫תחייה את חייך למען עצמך.‬
‫אל תנסה אפילו לעצב את עצמך‬
‫על פי שאלבי אומר על איך צריך לחיות.‬
‫תעצב את עצמך בהתאם לעצמך.‬
‫במובן הזה, אל תלך בעקבות חלומותיך.‬
‫לך בעקבות החיים שלך,‬ ‫והחלומות ילכו בעקבותיך.‬
‫לא משנה מה משמעות המונח "החיים שלך".‬
‫תחקור, ותאפשר לעצמך ליצור קשרים,‬
‫ליטול הזדמנויות וסיכונים.‬
‫לא ללכת תמיד בנתיב הבטוח, בדרך הנוחה.‬
‫בשלב מסוים, אמרתי לעצמי,‬
‫"אם עומדות בפניך‬ ‫אפשרויות בחירה לגבי החלטה חשובה,‬
‫ואפשרות אחת מובילה לנתיב קשה,‬
‫והשנייה מובילה לנתיב קל יותר,‬
‫בחר בנתיב הקשה."‬
‫כי אז עשית הרבה יותר‬ ‫מאשר לעבור מנקודה אחת לאחרת.‬
‫הצלחת לצלוח קשיים.‬
‫חקרת, סיכנת, הרווחת משהו.‬
‫שאלה אחרונה.‬
‫אם היית יכול לתת עצה לאדם שהיית בגיל 20,‬
‫במבט לאחור על חייך,‬ ‫מה היית אומר לאותו בחור צעיר.‬
‫אני יכול לומר…‬
‫"תמשיך לחלום."‬
‫- מוקדש למדיבה -‬
‫- "ראש טוב ולב טוב הם תמיד שילוב מנצח" -‬
‫תרגום כתוביות: לאה שרמן־קיש‬