DENNA DRAMASERIE ÄR FIKTIV OCH INTE PÅ NÅGOT SÄTT RELATERAD
TILL VERKLIGA PLATSER, PERSONER, ORGANISATIONER, MILJÖER OCH HÄNDELSER
ÅR 1992 RYSSLAND
Vi måste lista ut lösenordet till dr Kangs portfölj i dag.
Det är rätt svårt, va?
Du, Juwon.
Ja?
Är inte utsikten fin?
Den är underbar.
Bra för dig.
Du får njuta av en så fin utsikt varje natt.
Men vad är det för operation du förbereder?
Det är ingen operation.
Det är synd att se den fina nattutsikten ensam.
Va?
Herr Kim, vad gör du…
MOVING
Väskan i sig är värdelös.
Vi behöver lösenordet.
Säg åt honom att ge oss lösenordet om du vill tjäna pengar.
Dr Kang, ge mig lösenordet nu.
ANGE LÖSENORD
Om jag säger det nu kommer du bara att döda mig.
Jag berättar när jag är i Nordkorea.
Du får tre sekunder.
Fick du nog av nattutsikten?
Va?
Ja, vi går tillbaka nu!
Tillbaka vart? Det är dags att jobba.
Va?
Tre.
Precis som vi alltid gör
skjuter jag ovanifrån och du räddar från marken.
Va?
Som vi alltid gör.
Som vi alltid gör? Okej.
Två.
Då börjar vi.
Kim Doosik!
Titta hur han tilltalar mig när han är upprörd.
Han måste lära sig mer.
Ett.
Vem är du?
Juwon! Gör som vi alltid gör!
Okej!
Hallå.
Upp med dig.
Är du okej?
Han är okej.
Nej, det gör ont. Jag är inte okej.
Jag mår bra.
Bara jag får säga att jag är okej.
Det har du ingen rätt till.
Dr Kang.
Vi eskorterade din familj till Sydkorea.
Jaså?
Följer du med mig till Sydkorea?
Hur kan jag lita på dig?
Det handlar inte om tillit.
Det är ett val.
Herr Kim.
Här, ta hjälmen.
Det blir svårt att bära båda samtidigt,
men du klarar det!
Båda?
Det är för tungt att bära
två personer åt gången.
-Vi ses i Seoul. -Va?
Gör inte så här!
Herr Kim, kom igen.
Du larvar dig bara för att jag sa ditt fullständiga namn, va?
Kom ner igen!
Hur ska jag kunna åka till Seoul från Ryssland?
Jag hittar inte ens hem!
Hallå, Kim Doosik!
Den jäkla…
Ge tillbaka min hjälm!
ÅR 1993 HONG KONG
Här är era dumplings.
Smaklig måltid.
Blir det inte ett ärr om du inte tar bort det snart?
Här.
Du bär alltid med dig den här, trots att du inte använder kniv.
Den är från min far.
Får den användas så vårdslöst?
Vem som helst får inte använda den.
Tack.
AVSNITT 12: PARTNERS
TIDIGARE I MOVING
Kim Doosik,
kodnamn Moonsan.
Jag ska ge dig ett viktigt uppdrag.
BNS:s främsta svarta agent.
Du måste komma nära honom utan att han märker det.
Jag är Lee Mihyun, informationsavdelningen.
Jag är Kim Doosik.
Det är vicechef Min, va?
Säg att du inte misslyckades.
På så sätt kan jag fortsätta träffa dig.
Herr Kim?
Tack.
Tack för att du berättade din hemlighet.
Jag berättar min hemlighet nu.
Jag bryr mig inte om jag dör.
Moonsan, det här är ett topphemligt uppdrag.
Varför kom du?
Jag trodde att jag skulle dö.
Lyssna noga.
Det är ett nytt uppdrag.
ÅR 1994 BNS
När Kim Doosik återvänder
måste vi ta honom levande.
Tänk på din far…
…och samarbeta.
Jag är hans partner.
Herr Min vill träffa honom ensam.
Juwon, ta en kopp kaffe.
Som vi alltid gör.
Dra in honom!
-Skjut inte. -Skjut inte.
Bekräftat.
Fröken Lee.
När Kim Doosik återvänder
måste vi ta honom levande.
Tänk på din far…
…och samarbeta.
Ja, herrn.
Kliv ut.
Varför försvann du utan att rapportera till mig?
Rapportera nu.
Vad hände i Nord?
Lyckades du eller inte?
Resultatet är detsamma.
Det viktiga är om operationen lyckades.
Det viktiga är att den beordrades.
Berätta vad som hände nu.
Om du vill ha en rapport,
kan jag rapportera din order till Blå huset?
-Va? Din lilla… -Jag antar att de inte vet nåt.
Hördu, Kim Doosik!
Du är en BNS-agent!
Tänker du förråda oss?
Du vet hur vi hanterar…
Min Yongjun.
Det var jag som blev förrådd.
Hur känns det att bli förrådd?
Jag tar hand om Lee Mihyun själv.
Jag existerar på mina egna villkor.
Va?
Jag ska leva
och låta både Nord och Syd jaga mig.
Vad…
Vad gör du?
Skjut inte.
-Vad händer? -Var kom ljudet ifrån?
Vad är det?
Gå in!
Vi kan väl prata om det.
Ta honom!
Herr Min…
Herr Min!
Släpp vapnen!
Släpp vapnen, era idioter!
Det är han.
Skjut inte!
-Skjut inte! -Skjut inte!
-Ni kan träffa mig! -Herr Min kan bli skjuten!
Ni kan träffa mig!
-Skjut inte! -Han kunde ha försvunnit.
Han kom tillbaka på grund av mig.
För om han bara hade försvunnit
skulle alla vara ute efter mig.
Han kom tillbaka trots faran,
för min skull.
För att förneka vårt förhållande inför alla dessa människor.
Lee Mihyun!
Lee Mihyun? Varför ringer han henne?
Herr Kim Doosik.
Det var otur för dig…
…att träffa mig.
Herr Min!
Vad väntar du på? Flytta på dig!
Efter honom!
Jag vet allt.
Hota mig med pistolen och slink igenom.
Och ge min kniv till Guryongpo.
Han hjälper dig.
Kontakta insatsstyrkan.
-Okej. -Okej.
-Vi går till femte våningen. -Okej.
Juwon, ta en kopp kaffe.
Som vi alltid gör.
Herr Min frågar efter dig.
Jag vill be om en tjänst.
Som vi alltid gör.
"Som vi alltid gör."
Det var vårt sista uppdrag.
Och bara så där stack han.
Vi kallades monster båda två.
Och han var min kollega
och partner.
Herr Min.
-Vi hittade honom. -Är du okej?
-Vi är från Blå huset… -Nästa dag
räddade militärpolisen vicechef Min.
Herr Min, är du okej?
-Han kastades ner nära Blå huset. -Ta ner mig!
Ta ner mig nu!
Händelsen kunde inte förklaras för Blå huset,
så vicechef Min blev degraderad.
Och Kim Doosik…
Han hade försvunnit.
BNS med sin absoluta makt
minskade så småningom.
Och så var den barbariska eran över.
AVLIDEN: LEE HAESONG SÖRJANDE: LEE MIHYUN
Jag blev helt ensam.
Min far hade gått bort
och jag var äntligen fri från byrån.
Han kom inte tillbaka.
Jag saknade honom.
Eftersom BNS blev nedskärt
kunde jag förflyttas till en annan organisation.
Vi slutar för i dag.
-Bra jobbat. -Okej.
-Bra jobbat. -Bra jobbat.
Jag har en begäran, herrn.
Vad är det?
Kan jag byta skrivbord?
Till vilket?
Det tomma vid fönstret.
Det är tomt för det är för synligt från utsidan.
Är det okej med dig?
Okej då.
-Tack. -Inga problem.
Jag hade det liv jag ville ha.
Jag återvände till min vardag,
men han kom inte tillbaka.
Jjamppong till arbetsledaren och fläskkotlett till Mihyun.
Va? Levererar kinarestauranger fläskkotletter nu också?
De levererar till och med stekt ris med kimchi.
Jag förstår. De levererar all slags mat nu.
Okej, smaklig måltid.
Tack.
-Tack. -Ja.
Tittar du på blommorna?
Ja.
Vi ska gå till ett kafé. Vill du dricka kaffe med oss?
Jag har redan kaffe.
Inte det från kaffeautomaten, utan bryggkaffe.
Americano är trendigt nu.
Jag föredrar det från kaffeautomater.
Vi ses senare, då.
Jag har utvecklat en vana att titta ut genom fönstret.
Okej. Klockan är sex.
Vi stämplar ut i tid som regeringsarbetare ska.
-Bra jobbat, allihop! -Bra jobbat i dag!
-Vi ses i morgon. -Hej då.
-Kom så går vi. -Okej.
Ska du inte stämpla ut?
Jag stannar lite till.
Överansträng dig inte, och gå hem snart.
-Tack. -Bra jobbat.
Kom så går vi.
Jag har utvecklat en vana att titta upp mot himlen.
JINMYUNGS FASTIGHETSBYRÅ
-Här är det. -Det här är nio-nyheterna.
Byrån för nationell säkerhetsplanering
döps om till Nationella underrättelsetjänsten.
Dess motto: "Vi jobbar i skuggorna
-för att skydda det solbelysta landet…" -Hördu.
-…ändras till: "Information är vår makt." -Jag jobbade på BNS.
För att förbättra bilden av den nya regeringen…
Det här är topphemligt.
Men jag såg en av BNS-agenterna då.
Han flög i luften och sköt och allt.
Hur kan en person flyga?
Jösses.
-Var inte löjlig. -Kom igen.
-Men jag såg det med egna ögon. -Herregud.
Ingen kommer att tro på en säkerhetsvakt.
-Eller hur? -Precis.
Kom igen. Jag trodde dig nästan.
-Vad är det med dig? -Jag har tur i dag.
Jag förlorade alla mina pengar.
-Dagens middag… -Men jag såg
en man flyga i himlen.
-Skynda dig. Jag måste vinna. -…de kommer att kallas NU.
Jag letade efter dig i himlen.
Men du kom till fots.
Minns du?
Jag vill visa dig
den vita världen från himlen när det snöar.
Visa mig.
-Nu har du en ny blöja. -Känns det bra?
Vad är det? Kissade han igen?
Var du hungrig, älskling?
Vad gjorde dig upprörd?
-Vad gjorde dig upprörd? -Vad är det?
Bongseok.
Du behövde inte komma ut.
Hur är det med Bongseok?
Han leker bra.
Här är en kall dryck till dig.
Odling är visst tufft även för en svart agent.
Om nån påstår att odling är bra för att fördriva tiden
så skjuter jag dem.
Håll i mig.
Den här är perfekt mogen. Varsågod.
Jösses, du är vaken igen.
Du måste sova lite till.
Jösses. Såja.
Okej.
Det finns nåt som kallas de 100 dagarnas mirakel.
De ska sluta gråta efter 100 dagar.
Fröken Lee, din son är mer än 200 dagar gammal.
Då ljuger de allihop.
Det är svårt att uppfostra barn, eller hur?
Jag genomförde
agentutbildningen med toppbetyg.
Javisst, 54:e året.
Det här är tuffare än utbildningen till vintervakt.
Säg "mamma".
-"Mamma." -Tittut.
-Bongseok, säg "mamma". -Tittut.
-"Mamma." -Tittut.
Säg "mamma".
Säg "pappa, mamma…"
-Den 14 juni, kl. 23.10… -Ät inte skeden.
…skrev ledarna för Nordkorea och Sydkorea
på 15-juni-deklarationen,
vilket är en milstolpe i Koreahalvöns historia.
Koreas president Kim Daejung
och försvarsordförande Kim Jongil
från Demokratiska Folkrepubliken Korea.
De två ledarna tog varandras händer och reste dem med stora leenden.
NATIONELLA UNDERRÄTTELSETJÄNSTEN
KONTORET FÖR PLANERING OCH BESLUT
Hej, vicechef Min.
Jag är bara avdelningschef.
Du sa åt oss att inte släppa in nån.
Så det har inte städats.
Glöm det.
Kalla in alla.
Alla, herrn?
Förutom Guryongpo.
BYRÅN FÖR NATIONELL SÄKERHETSPLANERING 5:E VICECHEF MIN YONGJUN
Vi börjar om.
Vad är det?
Inget. Jag tror att det är en vildråtta.
Ska vi flytta?
Varför?
Det här stället är så avlägset
och han känner sig nog instängd i huset.
Jag vill skaffa ett större hus.
Han är liten, så det är okej just nu.
Tycker inte andra att det är konstigt att han aldrig går ut?
Det finns knappt några grannar här.
Så det är okej.
Vi borde inte sänka garden än.
Vi flyttar när det har gått ett tag.
Okej.
När den tiden kommer flyttar vi till Seouls utkant
och driver en restaurang.
Du kan laga mat. Och jag kan städa och diska.
Och leverera.
Vad för slags restaurang?
Fläskkotletter.
Det är din favorit.
Du måste vara trött.
Just det. Mihyun.
Jag älskar dig.
Jag vet.
Vad sägs om kryddiga nudlar?
Det låter perfekt.
Jag börjar laga mat. Kom in sen.
Låt mig avsluta det här snabbt.
Okej.
Fjäril.
Bongseok!
Bongseok, var är du?
Doosik!
Bongseok!
Bongseok, var är du?
Bongseok är borta.
Jag tror inte att nån bröt sig in.
Men grinden är öppen.
Vart tog han…
Okej, Mihyun. Lugna dig.
Lugna dig.
Bongseok!
Bong…
Pappa…
-Pappa… -Bongseok!
Min pojke. Vad gör du här?
Var du rädd?
Du var rädd, eller hur?
Du är okej.
Han har ingen feber.
Han blev nog rädd för höjden.
Han är okej nu.
Är du okej?
Jag mår bra.
Du har alltid varit så lugn.
Jag har aldrig sett dig så.
Du har väl varit orolig hela tiden.
Jag intalar mig själv att allt är över,
men jag är nog fortfarande orolig.
CHEONGGYE-BRON FÖRSVINNER IN I HISTORIEN
Hur kan jag hjälpa dig?
Jag vill köpa äpplen.
Vi säljer dem bara i parti.
Jag tittar förbi på väg till min frus familj.
Låt mig bara köpa för 30 000 won.
Tja…
-Visst. -Tack.
Tack.
Jösses, det är många.
Gick nåt förbi?
Folk närmar sig.
Hur många?
Runt 30.
Tre i närheten.
Vi är omringade.
Doosik.
Jag distraherar dem framifrån.
Fly bakvägen med Bongseok.
Följ med oss.
De är här mitt i natten.
Så de känner redan till oss.
Vi kan inte fly ihop.
Följ med oss ändå.
De känner nog inte till Bongseoks förmåga.
De får inte veta att han är som jag.
Mihyun.
Vet du hur mitt liv har varit?
Jag kan inte
låta vår son leva som jag.
Du får inte berätta för nån, oavsett vad.
Göm honom på nåt sätt.
Oroa dig inte.
Jag kommer snart.
När jag ger dig en signal, spring och se dig inte om.
Jag hittar dig oavsett vad.
Har vicechefen skickat er?
Moonsan. Jag har hört mycket om dig.
Vi eskorterar dig.
Kom igen!
Stå still!
Sökteamet, återvänd till huvudstyrkan.
Sätt fart, era idioter!
Nu.
Sluta.
Råttorna kom undan.
Vi slutar nu.
Du lurade mig igen.
Din jävel.
När kommer nästa buss?
Den kommer var 30:e minut.
-Tack för maten. -Okej.
Jag behöver kvittot.
Visst.
Undertexter: Emelie Nilsson