DENNE DRAMASERIEN ER FIKSJON, OG ER IKKE PÅ NOEN MÅTE RELATERT
TIL EKTE STEDER, PERSONER, ORGANISASJONER ELLER HENDELSER
ÅR 1992 RUSSLAND
Vi må finne passordet til dr. Kangs koffert i dag.
Det er ganske vanskelig.
Juwon?
Ja?
Er ikke utsikten fin?
Den er fantastisk.
Bra for deg.
Du får nyte slike nattutsikter hele tiden.
Men hva slags operasjon forbereder du deg til?
Det er ikke til en operasjon.
Det var bare trist å se den flotte nattutsikten alene.
Hva?
Mr. Kim, hva gjør du...
MOVING
Kofferten i seg selv er ubrukelig.
Vi trenger passordet.
Be ham gi oss passordet om du vil tjene penger.
Dr. Kang, gi meg passordet nå.
TAST INN PASSORD
Dere dreper meg bare om jeg sier det.
Jeg sier det når jeg er i Nord-Korea igjen.
Du får tre sekunder.
Har du sett nok på utsikten?
Hva?
Ja, la oss dra tilbake nå!
Tilbake hvor? På tide å jobbe.
Hva?
Tre.
Vi gjør som vi pleier,
jeg skyter ovenfra og du redder fra bakken.
Hva?
Bare gjør som vi pleier.
Å, det vi pleier å gjøre? Ok.
To.
Nå begynner vi.
Kim Doosik!
Han er så frekk mot meg når han er opprørt.
Han må lære mer.
Én.
Hvem er du?
Juwon! Gjør som vi pleier å gjøre!
Ok!
Hei.
Reis deg.
Går det bra?
Det går bra med ham.
Nei, det gjør vondt. Det går ikke bra med meg.
Det går bra.
Og bare jeg får si at det går bra med meg.
Du har ikke rett til det.
Dr. Kang.
Vi har eskortert familien din trygt til Sør-Korea.
Er det sant?
Vil du bli med meg til Sør-Korea?
Hvordan kan jeg stole på deg?
Dette handler ikke om tillit.
Det er et valg.
Mr. Kim.
Her, ta denne hjelmen.
Det blir vanskelig å bære to samtidig,
men du klarer det!
To?
Det er for tungt å bære
to om gangen.
-Vi ses i Seoul. -Hva?
Ikke gjør dette!
Mr. Kim, kom igjen.
Du tuller nok bare fordi jeg brukte hele navnet ditt.
Kom ned igjen!
Hvordan skal jeg komme meg til Seoul fra Russland?
Jeg finner ikke veien hjem engang!
Hei, Kim Doosik!
Den helsikes...
Gi meg hjelmen min tilbake!
ÅR 1993 HONGKONG
Her er melbollene dine.
Håper det smaker.
Blir det ikke arr om du ikke fjerner dem snart?
Her.
Du har den alltid med deg, selv om du ikke bruker kniver.
Det var pappa sin.
Er det greit å bruke den så uforsiktig?
Ikke alle får bruke den.
Takk.
EPISODE 12: PARTNERE
TIDLIGERE I MOVING
Kim Doosik,
kodenavn Moonsan.
Jeg skal gi deg en viktig oppgave.
Den beste svarte agenten i BNSP.
Du må komme deg nær ham uten at han merker det.
Lee Mihyun, informasjonsavdelingen.
Jeg er Kim Doosik.
Er det visedirektør Min?
Vi kan si at du ikke feilet.
På den måten kan vi fortsatt møtes.
Mr. Kim?
Takk.
Takk for at du fortalte meg hemmeligheten din.
Nå forteller jeg deg min hemmelighet.
Det gjør ingenting om jeg dør.
Moonsan, det er et topphemmelig oppdrag.
Hvorfor kom du hit?
Jeg trodde jeg skulle dø.
Hør nøye etter.
Her er et nytt oppdrag.
ÅRET 1994, BNSP
Når Kim Doosik kommer tilbake,
må vi fange ham i live.
Tenk på faren din...
...og samarbeid.
Jeg er partneren hans.
Mr. Min vil treffe ham alene.
Ta en kopp kaffe, Juwon.
Som vi pleier å gjøre.
Dra ham inn!
-Ikke skyt. -Ikke skyt.
Bekreftet.
Ms. Lee.
Når Kim Doosik kommer tilbake,
må vi fange ham i live.
Tenk på faren din...
...og samarbeid.
Ja, sir.
Vennligst gå ut.
Hvorfor forsvant du uten å rapportere til meg?
Rapporter nå.
Hva skjedde i nord?
Lyktes du eller mislyktes du?
Resultatet er det samme.
Det viktige er om operasjonen lyktes.
Det viktige er at den ble beordret.
Fortell meg hva som skjedde nå.
Hvis du vil ha en rapport,
kan jeg rapportere ordren din til Det blå hus?
-Hva? Din lille... -Jeg antar at de ikke vet noe.
Kim Doosik!
Du er en BNSP-agent!
Sier du at du vil forråde oss?
Du vet hvordan vi håndterer...
Min Yongjun.
Det var jeg som ble forrådt.
Hvordan føles det å bli forrådt?
Jeg tar meg av Lee Mihyun.
Jeg skal leve på egne vilkår.
Hva?
Jeg skal leve
og la både nord og sør jage meg.
Hva...
Hva gjør du?
Ikke skyt.
-Hva skjer? -Hvor kom den lyden fra?
Hva er det?
Gå inn!
La oss snakke om det.
Ta ham!
Mr. Min...
Mr. Min!
Slipp våpnene!
Legg ned våpnene, idioter!
Det er ham.
Ikke skyt!
-Ikke skyt! -Ikke skyt!
-Dere kan treffe meg! -Mr. Min kan bli skutt!
Dere kan treffe meg!
-Ikke skyt! -Han kunne bare ha forsvunnet.
Han kom tilbake på grunn av meg.
For hvis han hadde forsvunnet,
ville alle vært etter meg.
Han risikerte faren ved å komme tilbake
for meg.
For å benekte forholdet vårt foran alle disse menneskene.
Lee Mihyun!
Lee Mihyun? Hvorfor roper han på henne?
Mr. Kim Doosik.
Så uheldig at du kom...
...for å møte meg.
Mr. Min!
Hva venter dere på? Kom igjen!
Dra etter ham!
Jeg vet alt.
Tru meg med pistolen og snik deg gjennom.
Og gi kniven min til Guryongpo.
Han vil hjelpe deg.
Kontakt angrepsstyrken.
-Ja, sir. -Ja, sir.
-Vi går til femte etasje. -Ja, sir.
Ta en kopp kaffe, Juwon.
Som vi pleier å gjøre.
Mr. Min spør etter deg.
Jeg må be om en tjeneste.
Som vi pleier å gjøre.
"Som vi pleier å gjøre."
Det var vårt siste oppdrag.
Og så dro han.
Vi ble begge kalt monstre.
Han var både en kollega
og partner.
Mr. Min.
-Vi fant ham. -Går det bra?
-Vi er fra Det blå hus... -Dagen etter
reddet militærpolitiet visedirektør Min.
Mr. Min, går det bra?
-Han ble plassert nært Det blå hus. -Få meg ned!
Få meg ned nå!
Siden hendelsen ikke kunne forklares for Det blå hus,
ble visedirektør Min degradert.
Og Kim Doosik...
Han hadde forsvunnet.
BNSP med sin absolutte makt,
ble til slutt svekket.
Og slik endte den barbariske æraen.
AVDØD: LEE HAESONG PÅRØRENDE: LEE MIHYUN
Jeg ble helt alene.
Faren min hadde gått bort,
og jeg var endelig fri fra byrået.
Han kom ikke tilbake.
Jeg savnet ham.
Siden BNSP ble nedskalert,
kunne jeg overføres til en annen organisasjon.
La oss ta kvelden.
-Godt jobbet. -Ja, sir.
-Godt jobbet. -Godt jobbet.
Jeg har en forespørsel, sir.
Hva er det?
Kan jeg få en annen pult?
Hvilken?
Den ledige ved vinduet.
Den er tom fordi den er for synlig fra utsiden.
Er det greit for deg?
Greit.
-Takk. -Ikke noe problem.
Jeg hadde livet jeg ville ha.
Jeg vendte tilbake til hverdagen,
men han kom ikke tilbake.
Jjamppong til laglederen og svinekotelett til Mihyun.
Hva? Leverer kinesiske restauranter svinekoteletter også nå?
De har til og med stekt ris med kimchi.
Jeg skjønner. De leverer all slags mat.
Greit, kos dere med maten.
Takk.
-Takk. -Ja.
Ser du på blomstene?
Ja.
Vi skal på kafé. Vil du ta en kaffe med oss?
Jeg har allerede en.
Ikke den fra automaten, brygget kaffe.
Americano er trendy for tiden.
Jeg foretrekker den fra automater.
Ser deg senere.
Jeg fikk for vane å se ut av vinduet.
Greit. Klokken er seks.
La oss stemple ut i tide, slik statsansatte burde.
-Godt jobbet, alle sammen! -Godt jobbet!
-Ses i morgen. -Ha det.
-Kom igjen. -Ok.
Ms. Lee, stempler du ikke ut?
Jeg blir litt lenger.
Ikke overanstreng deg, og dra hjem snart.
-Takk. -Godt jobbet.
Kom igjen.
Jeg fikk for vane å se opp mot himmelen.
JINMYUNG EIENDOMSMEGLER
-Her er det. -Her er nyhetene klokken ni.
Byrået for nasjonal sikkerhetsplanlegging
blir nå Nasjonal etteretningstjeneste.
Mottoet: "Vi jobber i skyggene
-for å beskytte det solfylte landet..." -Hei.
-...endres til: "Informasjon er vår makt." -Jeg jobber for BNSP.
For å forbedre imaget til den nye regjeringen...
Dette er topphemmelig.
Men jeg så en av BNSP-agentene på den tiden.
Han fløy på himmelen og skjøt og sånt.
Hvordan kan en person fly?
Jøss.
-Ikke vær latterlig. -Gi deg.
-Men jeg så det med mine egne øyne. -Herlighet.
Ingen kommer til å tro på en sikkerhetsvakts ord.
-Nei. -Nettopp.
Å, gi deg. Jeg trodde deg nesten.
-Hva er det med deg? -Jeg er heldig i dag.
Jeg har tapt alle pengene mine.
-Dagens middag... -Men jeg så
en mann fly på himmelen.
-Skynd deg. Jeg må vinne. -...det vil forkortes til ET.
Jeg så etter deg på himmelen.
Men du kom til fots.
Husker du?
Jeg sa jeg ville vise deg
den hvite verden fra himmelen når det snør.
Vis meg.
-Nå har du ny bleie. -Føles det bra?
Hva er galt? Tisset han igjen?
Var du sulten, vennen?
Hva opprørte deg?
-Hva er det? -Hva?
Bongseok.
Du trengte ikke å komme ut.
Hva med Bongseok?
Han leker seg fint.
Her er litt kald drikke til deg.
Jordbruk er vanskelig selv for den legendariske elitesoldaten.
Hvis noen hevder at jordbruk er bra for å få tiden til å gå,
skyter jeg dem.
Hold stigen.
Denne er perfekt moden. Vær så god.
Herlighet, du er våken igjen.
Du må sove litt til.
Jøss. Så, så.
Greit.
Det er noe som heter 100 dagers-mirakelet.
De skal slutte å gråte etter 100 dager.
Ms. Lee, sønnen din er mer enn 200 dager gammel.
Da er de alle løgnere.
Mihyun, det er vanskelig å oppdra et barn.
Jeg fullførte
agentkurset med toppkarakterer.
Greit, 54 år.
Dette er tøffere enn fjerde uke med vintertrening.
Si "mamma".
-"Mamma". -Titt-tei.
-Bongseok, si "mamma". -Titt-tei.
-"Mamma." -Titt-tei.
Si "mamma".
Si "pappa, mamma..."
-Den 14. juni, kl. 23.10... -Ikke spis skjeen.
...signerte de to koreanske lederne
en kontrakt mellom nord og sør,
som markerer en milepæl i Koreahalvøyas historie.
President Kim Daejung i Republikken Korea
og formann Kim Jongil
i Den demokratiske folkerepublikken Korea.
De to lederne holdt hender og løftet dem med store smil.
NASJONAL ETTERRETNINGSTJENESTE
KONTORET FOR PLANLEGGING OG AVGJØRELSER
Hallo, visedirektør Min.
Jeg er bare seksjonssjef.
Du sa vi ikke skulle slippe noen inn.
Det har ikke blitt vasket.
Glem det.
Kall alle inn.
Alle, sir?
Bortsett fra Guryongpo.
NASJONAL ETTERRETNINGSTJENESTE 5. VISEDIREKTØR MIN YONGJUN
Vi begynner på nytt.
Hva er det?
Ingenting. Jeg tror det er en vill rotte.
Skal vi flytte?
Hvorfor det?
Det er for avsidesliggende her,
og han kan føle seg kvalt i dette huset.
Jeg vil ha et større hus.
Han er liten, så det er greit inntil videre.
Vil ikke andre synes det er rart at han aldri går ut?
Det er nesten ingen naboer i området.
Så det går bra.
Vi burde ikke senke garden ennå.
La oss dra når det har gått litt tid.
Ok.
Når den tiden kommer, kan vi flytte til utkanten av Seoul
og drive restaurant.
Du kan lage mat. Og jeg kan vaske og ta oppvasken.
Jeg kan være bud også.
Hva slags restaurant?
Med svinekoteletter.
Du elsker det.
Du må være trøtt. Nå sover vi.
Å ja. Mihyun.
Jeg elsker deg.
Jeg vet det.
Hva med sterke nudler?
Høres perfekt ut.
Jeg lager mat, så kom etter hvert.
Jeg gjør meg bare ferdig her.
Ok.
Sommerfugl.
Bongseok!
Bongseok, hvor er du?
Doosik!
Bongseok!
Bongseok, hvor er du?
Bongseok er borte.
Jeg tror ikke noen har brutt seg inn.
Men porten er åpen.
Hvor ble han...
Ok, Mihyun. Ro deg ned.
Ro deg ned.
Bongseok!
Pappa...
-Pappa... -Bongseok.
Gutten min. Hva gjør du her?
Var du redd?
Du var redd, var du ikke?
Det går bra.
Heldigvis har han ikke feber.
Han ble vel redd for høyden.
Det går bra nå.
Går det bra?
Det går bra.
Du er alltid så rolig.
Jeg har aldri sett deg sånn.
Du må ha vært nervøs.
Jeg sier til meg selv at alt er over,
men jeg føler meg vel fortsatt urolig.
CHEONGGYE-BROEN FORSVINNER INN I HISTORIEN
Kan jeg hjelpe deg?
Jeg vil kjøpe noen epler.
Vi selger dem bare engros.
Jeg stikker innom på vei til konas familie.
Bare la meg kjøpe for 30 000 won.
Vel...
-Greit. -Takk.
Takk.
Jøss, det er mye.
Kjørte noen forbi?
Det er folk på vei.
Hvor mange?
Rundt 30.
Tre i nærheten.
Vi er omringet.
Doosik.
Jeg distraherer dem forfra.
Flykt med Bongseok via bakdøren.
Bli med oss.
De er her midt på natten.
Det betyr at de vet om oss.
Vi kan ikke rømme sammen.
Men bli med oss.
De vet nok ikke om Bongseoks evner.
De må ikke få vite at han er som meg.
Mihyun.
Vet du hvordan livet mitt har vært?
Jeg kan ikke...
...la sønnen vår leve et sånt liv.
Du må ikke la noen få vite det, uansett hva.
Gjem ham på et vis.
Ikke vær redd.
Jeg kommer snart.
Når jeg gir deg signalet, løp, og ikke se deg tilbake.
Jeg skal finne dere, samme hva.
Sendte visedirektøren deg?
Moonsan. Jeg har hørt mye om deg.
Vi skal følge deg.
Kom igjen!
Ligg stille!
Tilbake til hovedstyrken.
Kom igjen, drittunger!
Nå.
Stopp.
Rottene rømte.
Vi stopper nå.
Du lurte meg igjen.
Din jævel.
Når kommer neste buss?
Den går hvert 30. minutt.
-Takk for maten. -Greit.
Jeg trenger kvitteringen.
Greit.
Tekst: Tina Schultz