Tulburare de stres posttraumatic? Rămâi la ședință?
Păi... Nu. O să...
Iată-l pe Tom, Tom Björklund...
Nisse! Îți trimit niște bani să iei o pizza pe drum.
Liv, el e Dino. Dino, Liv.
Nu-i așa că-i grozav?
Arunc-o înăuntru!
Nu cred că înțelegi cu cine avem de-a face.
Am primit un apel despre un copil dispărut.
Chiar ar trebui să fie aici?
Înțeleg că vrea să-și caute băiatul, dar...
Dacă se întâmplă ce-i mai rău?
Cum merge?
Terenul e dificil și nu ne dau elicopter.
Din interogarea martorilor s-a aflat ceva?
Nu, încă nu. Dar azi îi iau la întrebări pe prietenii lui la școală.
Bine! Am mai aflat ceva despre Tom?
Nu, mă ocup și de asta.
Bine. Ține-mă la curent. Mersi.
Cu plăcere. Succes! Pa.
Haideți, oameni buni! Împrăștiați-vă! Cel puțin trei metri între voi.
Amintiți-vă instrucțiunile. Am zis trei metri. Răspândirea!
- E ora opt și vă prezentăm știrile. - Simon, mănâncă.
Poliția nu are încă piste în cazul dispariției lui Nils Björklund.
- Zona de căutare se extinde... - Simon, ne grăbim!
- Vin acum! - Liv, vrei să te duc?
- Ce? - Vrei să te duc?
- Merg cu bicicleta. - Bine, dar sună-mă când...
Sebastian, chiar facem tot ce putem să-l găsim pe Nils.
Dar trebuie să-ți pun câteva întrebări care ne-ar putea ajuta.
Ați fost împreună la meci, tu și Nils, nu?
Da, tatăl lui Nils e pilot la Rospiggarna, așa că mergem.
Bine. Ce ați făcut după meci?
Am plecat, pentru că au spus că nu mai putem să stăm.
- Și unde ați mers? - Acasă.
Direct acasă?
Ne-am oprit la pizzerie, pentru că lui Nils îi era foame.
Și unde v-ați despărțit?
Unde v-ați spus la revedere?
În fața pizzeriei.
Și s-a întâmplat ceva pe drum?
Ați întâlnit pe cineva care ți-a atras atenția?
Gândește-te bine, Sebastian.
Nu, nu-mi amintesc.
Alo?
Bună, Rasmus, sunt Veronika.
Am auzit că ești fan speedway. Așa e?
Da, așa e. De ce?
Am câteva întrebări la care poate știi răspunsul.
Da, sigur. Poți și să vii cu mine la un meci, dacă vrei.
Nu, mulțumesc.
Dar ce știi despre Tom și echipa lui?
Păi, e o legendă în sportul ăsta.
Lumea a început să vorbească despre el de când avea 15 ani.
- A concurat pentru... - Putem să sărim la ultimii ani?
A fost vedetă. Dar în ultimii câțiva ani a decăzut.
- Salut! - Bună.
Mă numesc Veronika Gren. Sunt de la poliție.
- Putem vorbi puțin? - Da...
Da, sigur.
E vorba despre dispariția lui Nils Björklund.
E groaznic ce a pățit Nisse. Îl știu de când era mic, era mereu pe aici.
Încercăm să înțelegem mai bine ce s-a întâmplat în seara aceea.
Ce-mi puteți spune despre Tom în timpul meciului?
Păi, ce să spun?
Tom e... Tom.
Cum adică?
Ca să spun așa, majoritatea băieților care pilotează aici
sunt disciplinați și foarte motivați.
Dar în jurul lui Tom e haos.
Am auzit că s-a și bătut după cursă.
- Știți cu cine? Cu cealaltă echipă? - Nu, cu ai lui. Cu frații Lindquist.
E prima dată când câștigăm de nu știu când.
Și totuși omul ăsta face scandal în loc să sărbătorească.
Știți despre ce a fost vorba?
Nu, dar sunt mulți orgolioși și multă adrenalină în sportul ăsta.
Dacă vă amintiți ceva, vă rog să ne contactați.
- Desigur. - Mulțumesc.
Se pare că Tom s-a bătut cu cineva din echipa lui după meciul de luni.
Azi mai devreme și-a vândut mașina și încearcă să-și vândă motocicleta.
Crezi că cearta a fost de la bani?
Ceva sigur s-a întâmplat. Dar nu-mi dau seama ce.
Nu cred că putem exclude o legătură cu Nils.
Bine, îl punem pe Tom sub supraveghere.
Nassir!
Ce naiba cauți aici?
- A trecut ceva timp. - Așa e.
Și unde naiba e elicopterul?
Mereu aceeași poveste...
Atunci aveți noroc cu noi. Unde ne vreți?
- Ne vedem diseară? - Tu ce crezi?
Dino a zis că vine.
Crezi că mă place? Ce părere ai avut după cursă?
- Așa mi s-a părut. - Crezi?
Nu-și lua ochii de la tine.
- Stai jos. - Bine.
- Cât ai strâns? - Ar trebui să fie 250.
E bine.
- Bun. - Cum faci rost de restul?
- Mai iau 50 pe motocicletă. - 50?
Contribuim și noi.
Ca împrumut.
- Nici nu știi ce recunoscător sunt. - Nicio problemă.
Voiai să zici ceva?
Nici vorbă. Ce naiba să zic?
Păi, nu știu.
Ignoră-l.
Așa a fost mereu.
Bun...
CĂUTĂRI DE ANVERGURĂ LA ÄLVSBRUK
- Bună, Veronika. Cum merge? - Bine. La tine?
- Bine. - Am comandat meniul zilei la pachet.
Verific imediat.
De fiecare dată, aceeași poveste.
- Așa-i? Pare aranjat. - Sunt sigur că e.
- Mai durează câteva minute. - Bine.
Încă unul.
- Bună. - Nu e ziua ta norocoasă, nu?
Nu e deceniul meu norocos.
În fine...
Există vreo metodă să-ți dai seama dacă un meci e aranjat?
- Adică dacă se trișează la pariuri? - Da.
Depinde dacă au fost discreți sau s-au lăcomit. Ce sport?
- Speedway. - Bine. Cam de când vrei să caut?
Cred că un an e suficient.
Îți trimit datele despre echipă și pilot.
Bine, te sun imediat ce verific.
Perfect. Mulțumesc. Pa!
- Salut. - Bună.
- Ce mai face? - Păi, au...
- Plec. Nu mai suport locul ăsta. - Robin...
Nu s-a trezit încă, dar doctorii spun că face progrese.
- Mă bucur. - Da, cică a fost norocoasă.
Încearcă să te odihnești și tu.
- Bună. - Yasmin e ocupată.
Nu durează mult.
Bună! Scuze, nu te țin mult.
- Bună, Veronika. - Iar era oprit radioul.
Bine, o să le amintesc asistenților.
Nu cred că cer prea mult.
- Nu. - Bine.
Veronika, pot fi sinceră cu tine?
Vrei să te așezi?
Cum știi, după evaluarea noastră, Tomas nu se va trezi niciodată.
E important ca tu și familia ta să vă gândiți la ce urmează.
Să trăiești cu cineva în comă poate fi mai greu decât să-l pierzi.
Poți garanta că nu se va trezi mâine?
Nu, nu pot garanta lucrul ăsta.
Dar n-a dat semne pozitive de un an întreg.
Veronika, vreau doar să te gândești la ce și-ar fi dorit el.
Știi că e donator de organe?
Veronika...
Rămâi treaz!
- Alo? - Au fost surprinzător de indiscreți.
- Vorbesc de speedway. - Aha. Care e treaba?
Când Rospiggarna pierde, casele de pariuri plătesc mult mai mult.
Probabilitatea să manipuleze rezultatele e, cred eu, cam de 95%.
Nu e o dovadă concretă, dar probabil că teoria ta e corectă.
- Se pot urmări plățile? - Nu, din păcate.
Am mai încercat, dar traficul caselor de pariuri e criptat.
Probabil pentru că nu vor să transpire astfel de scandaluri.
- Bună, ce faci? - Bună, Klara.
Ai văzut materialul de la Marie?
S-ar putea ca Tom să fie implicat în pariuri.
- Și trebuia să piardă meciul de ieri. - Aha.
Asta ar explica de ce are nevoie urgentă de bani.
Deci crezi că ar putea fi vorba de o răpire?
Da, poate că cineva îl ține pe Nils până plătește datoria.
Bun, rămâi pe pista asta.
- Bună! Unde pleci? - Merg la Molly diseară.
Dar tocmai am făcut cumpărături. Puteai să-mi spui.
Ți-am spus. Dar bine.
Măcar ajută-mă să duc chestiile în casă.
- Ce faceți tu și Molly? - Poate vedem un film.
- Hai... - Ce?
Văd că ești aranjată toată.
Bine, mergem la o petrecere.
Ați anulat festivitatea de absolvire, așa că o facem noi.
- Știi de ce s-a anulat. - Da, e groaznic.
Dar chiar e musai să stăm acasă din cauza asta?
- Ai telefonul încărcat? - Da.
Nu-l pune pe silențios. Lasă-l pornit și răspunde când te sun.
- Bine. - Promiți? Bine.
- Pa! - Vino acasă până la unu.
Haideți! Știu că sunteți obosiți și se face târziu.
Hai să luptăm până la capăt și să acoperim zona asta azi.
Bine? Hai, mai departe!
Haideți, țineți ritmul și concentrați-vă.
Partea de sud. Împrăștiați-vă! Minim trei metri între voi.
Iau o cârpă.
Stai liniștit.
Nu e așa rău, da?
Unde-i Dino? Să-i dau mesaj?
- Dă-i. - Îi scriu.
Fir-ar al naibii... Tu ai semnal?
- Nu. - Fir-ar!
- Lasă că vine el, da? - Nu pot...
Bună, ai sunat la Liv. Lasă un mesaj...
- Bună! Ce faci? - Bine.
- Lumea o ia razna. - Nu?
Știi cumva unde e Molly?
- E în spatele tău. - Așa e. Nu, am...
Am niște ketamină. M-am gândit să încercăm ceva nou.
- Vrei? - Nu, mersi.
Salut! Unde mergi?
- Bună, ai văzut-o pe Molly? - Nu.
Ce cauți aici?
M-am pierdut de Molly.
Vrei să te duc acasă?
Nu, e-n regulă. Merg pe jos.
Știi măcar unde ești?
Am o cască în plus. Hai!
Da, bine.
- Mersi că m-ai dus. - Cu plăcere.
Liv, ce faci mâine?
Merg să mă văd cu o prietenă.
Câțiva ne gândeam să continuăm căutarea.
- Poate vii și tu cu prietena ta. - Poate.
Noapte bună!
Știi de câte ori te-am sunat?
Unde naiba ai fost? Ți-am zis să ții telefonul pornit.
- Era pornit. - Atunci de ce n-am dat de tine?
N-aveam semnal. De unde era să știu?
Știi cât e ceasul, Liv? Nu se poate așa!
- Atunci încuie-mă în casă. - Știi ce griji mi-am făcut?
Un băiat a dispărut și tu...
Vorbim mâine.
Alo?
Trebuie să vorbesc cu tine. Ai timp?
- Da. Spune. - Am nevoie de un câine de urmă.
Cred că știu unde e Nils, dar am sentimentul... că e mort.
Fir-ar...
Am auzit că Nils s-a logat într-un joc de-al lui.
Cum adică?
Poate el se joacă liniștit în timp ce jumătate de oraș îl caută.
- Cine ți-a spus chestia asta? - Nu mai știu.
- E al naibii de ciudat. - Cine?
Dino, evident.
DINO: VREI SĂ NE VEDEM?
Nu-mi răspunde la telefon.
La început am crezut că n-avea semnal acolo.
Dar până acum sigur a văzut mesajele mele.
Scuze, ce spuneai?
- Să plec? Sau mă asculți? - Te ascult.
El e ăla care s-a ținut după mine de la început.
Toată lumea știe asta. Și ne-am tot scris.
Și acum pare că face pe interesantul sau ceva de genul.
Dar știu că-i place de mine.
Aș spune că e aici de două sau trei zile.
Nu văd urme de agresiune sau violență.
Nisipul nu-mi permite să vad clar, dar...
Pentru cauza morții trebuie să așteptăm autopsia.
Cum...?
Cum a murit?
Nu știm încă.
Ai putea să ne spui ceva care să ne ajute să găsim făptașul?
N-am nicio idee.
Dar dacă-ți amintești ceva, orice, trebuie să ne spui.
Va trebui să-ți percheziționăm casa, să vedem dacă găsim ceva
care să ne ajute cu ancheta.
Faceți ce vreți.
E adevărat că ai o datorie mare la cineva?
Tom...
Întreb pentru că suntem de partea ta.
Vrem să aflăm cine a făcut asta, deci trebuie să știm tot.
Nu știu la ce te referi.
- Am terminat? - Da.
Ascultă...
Când întreabă Klara, zi-i că ai primit un apel anonim
de la cineva care a văzut ceva suspect la balastieră.
Îmi pare rău că-ți dau de furcă.
L-ai găsit. Asta e bine.
Du-te acasă. Mă ocup eu.
E neagră tăciune.
- Poftim? - Cafeaua. E ca un espresso.
Mă bucur că te-ai întors.
Mai vrea cineva să vorbească despre vreun eveniment, o situație
sau despre altceva care v-a tulburat în viața de zi cu zi?
A trebuit să scot din priză difuzoarele din mașină
pentru că nu suport sunetul care pornește când nu-ți pui centura.
Cred că mersesem mai bine de patru ore
când ea și-a scos centura doar câteva secunde,
să ia ceva de pe bancheta din spate.
Scuze, poate pare puțin insensibil, dar ce s-a întâmplat după accident?
Ai leșinat sau a trebuit să aștepți ambulanța?
Frank, chiar nu e nevoie să răspunzi.
Cred că e important ca toți să ne gândim și să ne amintim
că trebuie să fim atenți când punem întrebări aici.
Absolut. Dar nu e o problemă. E în regulă.
Eram în mijlocul pustietății. Nu venea nicio ambulanță.
Mașina era lovită, dar încă se putea conduce.
Deci a trebuit să mergi la spital cu soția moartă lângă tine?
Da, n-aveam ce să fac altceva, așa că...
Și sunetul ăla s-a auzit tot drumul.
Mulțumesc, Frank.
Mai vrea cineva să ne împărtășească ceva?
Nu pot să suport...
Nu e nicio cutie de pizza. Am căutat peste tot.
- Au golit recent tomberoanele? - Nu, crede-mă.
Deci poate n-a mai ajuns acasă de la pizzerie?
Nu, va trebui să căutăm mâine în zona dintre pizzerie și casa lui.
Bine, am înțeles.
- La revedere. - Da, pa.
- Bună. - Bună.
Te iubesc.
- Știi asta, nu? - Da.
Și eu te iubesc.
Ești tristă?
Nu, doar sunt obosită.
Când o să înceteze?
Nu știu, dragul meu.
Dar crede-mă, nu ne vrea răul.
Trebuie să încerci să te gândești la amintirile frumoase cu Nils.
- Dar nu era un copil de treabă. - Cum adică?
Mulți copii de la școală se temeau de el.
Era bătăuș.
Traducerea: Vasile Dimitriu