Zaujíma vás, či som zabil Hannu Hagmanovú.
A zabili?
Vediete vlastné vyšetrovanie z domu?
Vidím ľudí, ktorí tu už nie sú.
- Veronika... - Nie som blázon.
Je tu niekto, koho sa bojí. Niekto, koho volá T.
Som z psychiatrického oddelenia. Prosím poďte so mnou.
Choďte do lesa, kde našli Hannu. V blízkosti hľadajte gumáky.
Je to Oskarova topánka.
Nassir! Povedzte im, že došlo k nedorozumeniu.
Veronika?
Dobré ráno.
Priniesla som vám raňajky.
Ste v poriadku?
Mali by ste si sadnúť.
- Nemala by som tu byť. - Ukľudnite sa.
Hovorím vám, že by som tu nemala byť!
- Nemala by som tu byť! - Upokojte sa, kľud.
Nie! Nechajte ma ísť!
Nie! Som policajtka!
- Tam. - Nie! Nie! Nie!
Pustite ma.
Budem tiež hospitalizovaná?
Nie, prečo sa to pýtaš?
Pretože v škole hovoria, že so mnou niečo nie je v poriadku.
Nič ti nie je.
Si v poriadku, Simon.
Si dokonalá, taká aký si, dobre?
No nie je úplne normálna, však?
Hovoríš ty?
Ocko!
Pojednávanie o zadržaní prebehlo podľa predstáv.
Alex zostáva.
Gratulujem, Nassir.
Mali by ste byť hrdý, odviedli ste výnimočnú prácu.
Ďakujem.
No, neviem, čo povedať, ale naozaj dúfam, že jej bude čoskoro lepšie.
Áno, ďakujem.
Ahoj, Simon.
Ahoj? Toto je...
- Nassir. - Nassir?
Áno. Ahoj Simon. Pracujem s tvojou mamou, veľa som o tebe počul.
- Ahoj. - Ahoj, rád ťa spoznávam.
Nemáš domácu úlohu z matematiky?
O chvíľu ti prídem pomôcť.
Dobre.
Dobre, kamoška.
- Dobre, prepáč, čo to bolo, čo si... - Správne, áno, my...
Som tu, aby som vyzdvihol časti vyšetrovania,
ktoré si Veronika zjavne vzala so sebou domov.
Dobre.
Áno. Zrejme to bude v šatníku alebo tak.
Áno. Dobre. Poď.
Ďakujem.
Je to tam, vzadu.
- Ahoj. - Hej.
Ako sa máš?
Ako to všetko zvládaš?
- Čo tým myslíš? - Tvoju mamu.
Ahojte, všetci. Tešíte sa?
Na zajtrajšiu súťaž sa musíte sústrediť.
Rovnako ako Magnus a Li.
- Vezmem si číslo tri. - Ja dva.
Dobrý deň, Veronika.
Volám sa Erik Berg, som lekár.
Nepokúsila som sa zabiť.
Došlo k nedorozumeniu.
Dobre.
To je dobré.
Čoskoro navštívite psychológa, s ktorým sa môžete porozprávať.
Nemôžete ma tu držať.
Boli ste hospitalizovaná podľa CPCA.
Zákon o povinnej psychiatrickej starostlivosti.
Ale nepokúsila som sa zabiť.
Dobre, ale teraz si odpočiňte a čoskoro sa uvidíme. Dobre?
ALEX MA NAOZAJ MILUJE
TAK SA T KU MNE NEDOSTANE
T SA NIKDY NEOPOVÁŽI
...A vražda Josefin Forssovej, je to tak?
Áno, je to tak.
- Medzi vašimi obeťami... - Nie, nie obeťami.
Známymi.
Medzi vašimi známymi vyčnieva Josefin.
Josefin bola staršia.
Bola tínedžerka, to je nezvyčajne veľký vekový rozdiel.
Takže moja otázka znie, prečo ste kontaktovali Josefin?
Bolo to jednoduchšie.
Ako to myslíte?
Poviem to takto...
Nie je to nijak zvlášť náročné.
Potreba uistenia dospievajúcich dievčat
je nenásytná.
Buď sú egocentrické
alebo sú narušené.
V každom prípade chcú byť videné.
Vedeli ste, že Josefin bola v kontakte s ostatnými?
Myslel som, že ste tu, aby sme hovorili o Hanne Hagmanovej.
Dobre, prečo ste si to mysleli?
Poznali ste Hannu?
Povedali ste môjmu kolegovi, že je jednoduchšie nájsť známych online.
Josefin ste kontaktovali ako WinnieThePooh3.
Ako inak ste sa ešte volali?
Prasiatko? Veľký vták? T ako tiger?
Počas procesu sa vás pýtali, ako ste zabili Josefin.
Odpovedali ste,
"Dobehol som ju a udrel som ju do hlavy železom na pneumatiky,
ona spadla na zem a pokúsila sa ujsť, ale znova som ju udrel."
Povedali ste, že ste hodili to železo do rieky.
To sa však nikdy nenašlo.
Prečo ste to všetko nepovedali, keď začali pojednávania?
Prečo ste čakali na súd?
Možno som si myslel, že to bude takto vzrušujúcejšie.
Viac... dramatické.
Všetky tieto mladé dievčatá ste videli.
Nazývate ich svojimi známymi.
Ale nemyslím tým známych, niekoho, koho veľmi dobre poznáte.
Nie niekoho, na kom vám záleží.
Alebo áno?
O tínedžerkách hovoríte...
"Buď sú egocentrické alebo narušené,
v každom prípade chcú byť videné."
Nemali ste k Josefin obzvlášť silný cit, však?
A k Hanne?
A čo ona?
Možno som zabil aj ju.
Dobre. Ako?
Uškrtil som ju.
Potom som ju hodil do diery.
Takže mohla hniť ako kurva, ktorou bola.
Hannu nielen hodili do diery, ale aj pochovali.
Keď sme našli telo, bolo úhľadne zabalené.
Nebola len niekoho známa.
Len opakujete informácie, ktoré ste si prečítali v novinách.
Viem, že ste nezabili ani Josefinu.
Nič neviete, rozumiete?
Vráťte sa.
Počujete ma? Vráťte sa!
Ahoj Veronika.
Dám vám niečo, čo vám pomôže zaspať.
Dobre.
Dobre sa vyspite.
Ako sa teraz cítite?
No, vlastne sa cítim lepšie.
Dnes v noci som spala dobre, dali mi dve tabletky.
- To je skvelé. - Áno.
Povedali ste, že mám navštíviť psychológa
a už k jednému chodím, Susanne Kilströmová,
s ktorou sa cítim naozaj bezpečne.
Mohla by som ju vidieť? Teraz?
Áno, dobre...
Myslím, že zvyčajne nevyužívame externých psychológov.
To nerobíme, ale...
Uvidím, čo sa dá robiť.
Samozrejme.
Ahoj Veronika.
Ahoj.
Ako sa máš?
Som rada, že si mohla prísť.
Susanne, nepokúsila som sa zabiť.
Nikto mi tu neverí.
Verím ti.
Nemôžeš im povedať, že by som tu nemala byť?
Veronika, ja nerozhodujem o tom,
či tu máš byť alebo nie.
Môžem ti povedať len to, že ty a ja sme začali spracovávať traumu.
To je veľké. Vyžaduje si to veľa...
Môžeš im prosím povedať, že by som tu nemala byť?
Musíme dokončiť to, čo sme začali.
Takto ti môžem pomôcť, Veronika.
Dobre.
Dobre. Fajn.
Môžeš len...
Môžeš si ľahnúť, ak chceš.
Ľahni si tak, aby si sa cítila pohodlne.
Keď sa budeš cítiť pripravená...
zatvor oči.
Dobre.
Len pokračuj v dýchaní.
Cíť váhu.
Ponor sa do svojho tela.
Maj oči zatvorené.
Nechaj svoje myšlienky blúdiť, kam chcú.
Nasmeruj svoju pozornosť na dýchanie.
Len dýchaj ďalej.
A počúvaj môj hlas.
Čoskoro napočítam do troch.
Keď ma počuješ počítať do troch...
Chcem, aby si nechala prísť prvú spomienku z detstva, ktorá sa objaví.
Nadýchni sa...
Jeden...
dva...
tri.
Vydýchni.
Čo vidíš okolo seba?
Čo počuješ?
Nie, ocko, prestaň!
Prestaň, otec, nemôžeš!
Prepáčte, momentálne sem nemôžete ísť.
Prepáčte, že ruším, ale je tu návštevník.
Rozumiem, to bude musieť počkať.
Hovorí, že je to dôležité.
- Hej. - Ahoj.
Poďme.
Ahoj.
Počúvaj...
ja...
Mám tvoje veci.
Tvoje vyšetrovanie.
Myslím, že máš pravdu.
Vraždy spolu súvisia a nie je to Alex.
Išiel som do lesa, kde si povedala,
našiel som tú topánku.
Ako si vedela, kde bola?
A ako si sa k tomu denníku dostala?
Jediné vysvetlenie je, že si tam bola.
Bola som hospitalizovaná, keď Oskar a Hanna zomreli.
Čítal som o tom v tvojich poznámkach.
Aj keď Josefin zomrela, bola si v nemocnici.
Prečo je to tak?
Prečo si zanechala stopu k sebe? Ako si zapojená?
Nemôžeme použiť žiadne dôkazy, ktoré si zhromaždila.
Nič z toho.
Dobre?
Viac urobiť nemôžem.
Ukazujú sa mi.
Hanna, Oskar a Josefin sa mi ukazujú.
Vidím, čo sa s nimi stalo.
Počujem, ako to znie.
Myslím, že túto schopnosť mám už od detstva.
Prepáč.
Tak poď.
Najprv ju treba prepustiť.
- Haló? Nemôžete len tak odísť. - Som policajt, ​​dobre? Potrebujem ju.
- Je to dovolené? - Nemám poňatia.
Dobre...
Hannin list na rozlúčku mal dátum 15. októbra.
Stretne Alexa, majú sex.
Keď opúšťa jeho kajutu, je to poslednýkrát, čo ju niekto vidí živú.
Zároveň, neďaleko odtiaľ,
Oskar spadne do rieky a utopí sa.
A Hannino telo sa nájde medzi riekou a chatkou.
Náhod je priveľa.
A Niklas Borsén nezabil ani Josefinu, ani Hannu.
Vražedná zbraň sa nikdy nenašla.
A jeho priznanie bolo takmer doslovne to,
čo si mohol prečítať v správach.
Aká je tvoja teória?
Že Oskar bol svedkom Hanninej vraždy.
Utiekol a nejak skončil v rieke.
A že Josefinu zabila tá istá osoba.
Len nechápem, ako to do seba zapadá.
Dobre, tak čo budeme teraz robiť?
Zistíme kto im dal tie náhrdelníky.
A kto do pekla je T.
Áno.
- Ahoj. Julia? - Tam.
- Ahoj, Julia. - Ahoj.
Viem, že sa pýtame na to isté, ale môžete nám povedať niečo viac?
- Povedala som vám všetko, čo viem. - Ste si tým istá?
Čo sa deje?
- Zdravím, my... - Prepáčte za nepríjemnosti,
ale máme podozrenie, že Niklas Borsén môže mať na svedomí ďalšiu vraždu.
Musíme teda položiť ďalšie otázky.
Myslela som, že je to uzavreté.
Bohužiaľ nie, potrebujeme viac informácií.
Naozaj potrebujeme mená mužov, ktorých videla Josefin.
- Chápem, ale neviem. - Premýšľajte.
O čo ide? Prečo sa na to pýtate?
Pretože to môže byť podstatné.
Bohužiaľ nemôžem zachádzať do podrobností kvôli vyšetrovaniu,
ale naozaj by sme ocenili vašu pomoc.
Nemala by si sa týmto zaoberať. Pozri sa, či Elvira potrebuje pomoc.
Dobre.
Julia...
Snažíme sa zmapovať, akých mužov mohla predtým Josefin vidieť...
No...
No, mali sme pár trénerov, ktorí sem prišli a ktorých vídala.
Dobre. Dobre.
Viete, či sa angažovala v nejakej organizácii alebo klube?
Nie.
Samozrejme, je tu veľa ľudí, ktorí pracujú v stajniach.
A spievala v zbore.
Mládežnícky zbor v meste, ktorý počas prázdnin
spieva deťom a starším ľuďom.
Dobre. Môžeme vedieť mená a telefónne čísla týchto mužov?
Áno.
Pôjdem von a zavolám si.
Dobre.
TOMAS
Mám mená.
Smiem?
Áno.
FREDRIK LJUNGSTRÖM, BENJAMIN SPÅNGBERG,
LUDVIG STRÖMBERG, AMADEUS LINDSTRÖM
Poznáš niekoho?
- Nie. - Dobre.
Pôjdem na stanicu a pozriem sa na nich.
- Hodíš ma? - Áno.
Ahoj mami.
Ahoj. Kde je otec?
Myslím, že je hore.
Dobre.
Áno, nie, nemyslím si to.
Áno, nie...
To nebude fungovať.
Áno, nie, chápem.
Chápem, to...
Hej, teraz je tu.
Áno. Áno, skvelé.
Áno, je tu.
Áno, porozprávame sa neskôr. Zbohom.
To bola Ann-Charlotte.
Veronika, čo sa deje?
Bola som prepustená.
Bola si zrazu prepustená?
Áno.
Nassir potreboval moju pomoc.
Jasné.
Prepáč, ale môžu ťa prepustiť len tak,
po tom všetkom, čo sa stalo?
Toto nezvládnem.
Zašlo to príliš ďaleko.
Urobil som všetko, čo som mohol, aby som sa skryl...
Keď som to mal hneď riešiť.
Mal som byť úprimný.
Je mi veľmi ľúto, že to tak dopadlo...
Ale nemôžem, už to nedokážem.
Tomas...
Chcem, aby si mi to povedal.
Čo?
Bola Josefin vo tvojom zbore?
Čo?
- Ocko? - Josefin Forssová.
- Bola v tvojom zbore? - O čom to rozprávaš?
Hovorím o tom, že boli zavraždené dve dievčatá.
A obe ťa poznali.
- Ocko. - Teraz nie, Liv.
- Vyhrali sme pohár. - Liv, choď prosím do svojej izby.
Čo to teraz hovoríš?
Hovorím o tebe.
Hovorím o tvojej závislosti, a že som o nej vedel celý ten čas,
o tom hovorím.
Hovorím o tebe, že si odmalička duševne chorá
a že potrebuješ pomoc, ktorú ti nemôžem poskytnúť.
To je to, o čom hovorím!
A čo to vlastne hovoríš ty?
Naozaj si myslíš, že som mohol tie dievčatá zabiť?
To hovoríš?
Mojich študentov?
Je to to, čo si myslíš?
To si myslíš? Odpovedz mi. To si myslíš?
Odpovedz mi.
Nie.
Prepáč.
Vieš čo? Ja nemôžem.
Chcem, aby si sa odsťahovala. Teraz.
Len som chcela,
- rozlúčiť sa aj s Liv. - Nie.
Nie je na to čas.
Jednoducho odíď.
- Ahoj, Nassir. - Ahoj.
Počúvaj, snažil som sa ťa zastihnúť.
Prepáč, musela som niečo vybaviť s Tomasom.
Dobre. Vieš, ten zoznam, ktorý sme dostali od Josefininej mamy,
preklepol som všetky mená. Nie je tam nič zaujímavé.
- Veronika? - Zavolám ti späť.
- Áno, porozprávame sa neskôr. - Čau.
Kto je Tomas?
Je to môj manžel.
Čo tým myslíš, Ann-Charlotte? Si vydatá za Bengta.
Mala by si sa porozprávať so svojou dcérou.
Som si istá, že by pochopila, keby si jej to povedala.
To je skvelé, že sa cítiš lepšie.
Prečo som bola s otcom v práci, keď zomrel?
No...
Povedala si mi do telefónu, že je to dôležité.
Prečo som bola s ním v práci, keď zomrel? Odpovedz mi.
- Nebola si. - Áno, pamätám si, že som bola.
Ale... nebola si.
Je to len hlúposť, zlatko.
Bengt začínal naozaj skoro ráno a ty si spala vo svojej posteli.
Nie, bola som hore.
Ocko!
Bola som smutná.
Nie, ocko, prestaň!
Prestaň, otec, nemôžeš!
Stop! Nechcem, aby si zomrel.
Nemôžeš ísť.
- Nechaj ma ísť. - Ocko musí ísť do práce.
Vedela som, že zomrie.
Vedela som to.
Kedy zomrel?
05:55...
Vtedy zomrel?
Celý čas si to vedela.
Prečo si mi nepomohla? Namiesto toho, aby si ma omámila.
Potom by som možno nemusela ísť na psychiatriu.
Možno som mohla viesť normálny život.
Chcela som ťa ochrániť.
- Pred čím? - Pred tebou!
Si čudná.
Ktovie, čo sa ti zrazu dostane do hlavy?
Ty sa ma bojíš.
Odíď.
Vždy si sa ma bála.
Nikdy nebudem ako ty.
Ahoj.
Čo tu robíš?
Len som chcela vidieť, ako sa máš.
Je mi fajn.
Dobre.
Počúvaj...
Len chcem, aby si vedela, že...
Ak je to všetko, rada by som už šla.
- Ahoj Tommy. - Hej ty tam.
- Ahoj, ocko. - Ahoj zlatko.
Čo tu robíš?
Čo tým myslíš? Som tu.
Nemôžeš jednoducho odísť?
Áno, a ty tiež. Tak?
Si naštvaná?
- Nie. - Nie? Dobre.
Ahoj, to som ja.
Viem kto je T. Zavolaj mi.