Du spekulerer på, om jeg dræbte Hanna Hagman.
Gjorde du det?
Driver du din egen undersøgelse hjemmefra?
Jeg kan se folk, der ikke længere er her.
- Veronika... - Jeg er ikke skør.
Der er en, hun er bange for. En, hun kalder T.
Jeg er fra psykiatrisk. Kom venligst med mig.
Gå i skoven, hvor de fandt Hanna. Led efter en gummistøvle.
Det er Oskars gummistøvle.
Nassir! Fortæl dem, at der er en misforståelse.
Veronika?
Godmorgen.
Jeg har morgenmad med til dig.
Er du okay?
Du er nødt til at sætte dig igen.
- Jeg burde ikke være her. - Slap af.
Jeg siger jo, at jeg ikke burde være her!
- Jeg burde ikke være her! - Slap af.
Nej! Slip mig! Jeg er politibetjent.
- Her. - Nej! Nej!
Giv slip.
Bliver jeg også indlagt?
Nej, hvorfor spørger du om det?
For i skolen siger de, at der er noget galt med mig.
Der er ikke noget galt med dig.
Du er god, Simon. Du er perfekt, som du er, okay?
Han er ikke helt normal, vel?
- Siger du det? - Far!
Forvaringshøringen gik godt. Alex bliver.
Tillykke, Nassir.
Du bør være stolt, fremragende arbejde.
Tak.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige, men jeg håber, hun får det bedre.
Ja, mange tak.
Hej, Simon. Det her er...
- Nassir. - Nassir?
Hej. Jeg arbejder med din mor. Jeg har hørt meget om dig.
- Hej. - Hej, rart at møde dig.
Har du ikke matematik for? Jeg kommer snart og hjælper.
- Okay. - Okay, kammerat.
- Undskyld, hvad var det, du... - Ja, vi...
Jeg skal hente dele af en efterforskning,
som Veronica åbenbart tog med sig hjem.
Nå.
Ja. Den skulle ligge i et klædeskab eller noget.
Ja. Okay. Kom.
Tak.
Det er derinde bagved.
- Hej. - Hej.
Hvordan har du det? Hvordan klarer du det hele?
- Hvad mener du? - Om din mor.
Hej, alle sammen. Er I spændte?
I er nødt til at holde fokus til konkurrencen i morgen.
Ligesom Magnus og Li.
- Jeg tager nummer tre. - Jeg tager to.
Hej, Veronika. Mit navn er Erik Berg, jeg er læge.
Jeg har ikke forsøgt at begå selvmord.
Der er sket en misforståelse.
Okay. Det er godt.
Snart vil du se en psykolog, som du kan tale med.
Du kan ikke holde mig her.
Du er blevet indlagt på hospitalet ifølge LOPT.
Loven om psykiatrisk tvangsbehandling.
Men jeg har ikke forsøgt at begå selvmord.
Okay, men hvil dig nu, og så ses vi snart. Okay?
ALEX ELSKER MIG VIRKELIG
SÅ T IKKE KAN KOMME EFTER MIG
T VIL ALDRIG TURDE
Og mordet på Josefin Forss, er det rigtigt?
Det er rigtigt.
- Blandt dine ofre... - Nej, ikke ofre.
Bekendte.
Blandt dine bekendte skiller Josefin sig ud.
Josefin var ældre.
Hun var teenager, det er en usædvanlig stor aldersforskel.
Så mit spørgsmål er: Hvorfor kontaktede du Josefin?
Det var nemmere.
- Hvad mener du? - Lad mig sige det sådan her...
Det er ikke særlig svært.
Teenagepigers behov for bekræftelse
er umætteligt.
De er enten selvoptagne eller ødelagte.
Uanset hvad vil de bare ses.
Vidste du, at Josefin var i kontakt med andre?
Jeg troede, du var her for at tale om Hanna Hagman.
Nå, hvorfor troede du det? Kendte du Hanna?
Du fortalte min kollega, at det var lettere at finde bekendte online.
Du kontaktede Josefin som PeterPlys3.
Hvad kaldte du ellers dig selv? Grisling? Bamse? TForTiger?
Under retssagen blev du spurgt, hvordan du dræbte Josefin.
Du svarede:
"Jeg indhentede hende og slog hende i baghovedet med et dækjern,
hun faldt og prøvede at flygte, men jeg slog hende igen."
Du sagde, du smed dækjernet i floden.
Men det blev aldrig fundet.
Hvorfor sagde du ikke alt det, da høringerne begyndte?
Hvorfor vente til retssagen?
Måske troede jeg, det ville være mere spændende.
Mere... dramatisk.
Alle de unge piger, du har set. Du kalder dem dine bekendte.
Men jeg tænker ikke på bekendte som nogen, man kender rigtig godt.
Ikke en, du holder af.
Eller gør du?
Om teenagepiger siger du...
"De er enten selvoptagne eller ødelagte,
uanset hvad de vil bare ses."
Du havde ikke særligt stærke følelser for Josefin, vel?
Og Hanna?
Hvad med hende?
Måske dræbte jeg også hende.
Okay. Hvordan?
Jeg kvalte hende.
Så smed jeg hende i et hul.
Så hun kunne rådne op som den luder, hun var.
Hanna blev ikke bare smidt i et hul, hun blev begravet.
Da vi fandt liget, var det pakket pænt ind.
Hun var ikke bare en bekendt.
Du gentager bare oplysninger, du har læst i avisen.
Og jeg ved, du ikke dræbte Josefin.
Du ved ikke noget, forstår du?
Kom tilbage. Kan du høre mig? Kom så tilbage!
Hej, Veronika.
Jeg vil give dig noget, så du kan sove.
Godt.
Sov godt.
Hvordan har du det nu?
Jeg har det faktisk bedre.
Jeg har sovet godt i nat, de gav mig to piller.
- Det er godt. - Ja.
Du sagde, jeg skulle tale med en psykolog,
og jeg har allerede én, Susanne Kilström,
som jeg føler mig meget tryg ved.
Må jeg tale med hende? Nu?
Ja, okay...
Vi bruger normalt ikke psykologer udefra.
Det gør vi ikke, men...
Jeg skal se, hvad jeg kan gøre.
Naturligvis.
- Hej, Veronika. - Hej.
Hvordan har du det?
Godt, du kunne komme.
Susanne, jeg har ikke forsøgt at begå selvmord.
Ingen her tror på mig.
Jeg tror på dig.
Kan du ikke fortælle dem, at jeg ikke burde være her?
Det er ikke op til mig, om du burde være her eller ej.
Jeg kan kun sige, at du og jeg er begyndt at bearbejde traumer.
Det er stort. Det kræver en masse...
Kan du fortælle dem, at jeg ikke burde være her?
Vi er nødt til at afslutte det, vi startede.
Det er sådan, jeg kan hjælpe dig, Veronika.
Okay.
Okay. Godt.
Du kan bare...
Bare læg dig, hvis du vil.
Så du ligger bekvemt.
Når du føler dig klar...
Luk øjnene.
Det var godt.
Bare bliv ved med at trække vejret.
Mærk vægten. Synk ned i din krop.
Hold øjnene lukkede.
Lad dine tanker vandre, hvor de vil.
Ret din opmærksomhed mod din vejrtrækning.
Bare bliv ved med at trække vejret.
Og lyt til min stemme.
Snart vil jeg tælle til tre.
Når du hører mig tælle til tre...
Så skal du åbne for det første barndomsminde, der dukker op.
Træk vejret ind...
En...
to...
tre. Ånd ud.
Hvad kan du se omkring dig?
Hvad kan du høre?
Nej, far, stop!
Stop, far, det må du ikke!
Undskyld, du kan ikke komme ind nu.
Undskyld, jeg afbryder, men der er en gæst.
- Jeg forstår, men det må vente. - Han siger, at det er vigtigt.
- Hej. - Hej.
Kom så.
Hej.
Hør her... Jeg har dine ting.
Din efterforskning. Jeg tror, du har ret.
Mordene er forbundet, og det er ikke Alex.
Jeg tog hen til skoven, hvor du sagde, jeg fandt støvlen.
Hvordan vidste du, hvor det var?
Og hvordan fandt du dagbogen?
Den eneste forklaring er, at du var der.
Jeg var indlagt på hospitalet, da Oskar og Hanna døde.
Det læste jeg om i dine noter.
Du var også indlagt, da Josefin døde. Hvordan det?
Hvorfor knytter du dig til det? Hvordan er du involveret?
Vi kan ikke bruge nogen af de beviser, du har indsamlet.
Intet af det.
Okay?
Jeg kan ikke gøre mere.
De viser sig for mig.
Hanna, Oskar og Josefin viser sig for mig.
Jeg kan se, hvad der skete med dem.
Jeg kan høre, hvordan det lyder.
Jeg tror, jeg har haft den evne siden barndommen.
Det er jeg ked af.
Kom så.
Hun skal først udskrives.
- Du kan ikke bare gå ud. - Politiet. Jeg skal bruge hende.
- Må man det? - Ingen anelse.
Okay...
Hannas afskedsbrev var dateret den 15. oktober.
Hun ser Alex, og de har sex.
Da hun forlader hans hytte, er det sidste gang, nogen ser hende i live.
På samme tid, ikke langt derfra, falder Oskar i floden og drukner.
Og Hannas lig bliver fundet mellem floden og hytten.
Der er for mange tilfældigheder.
Og Niklas Borsén dræbte ikke Josefin eller Hanna.
Mordvåbnet blev aldrig fundet.
Og hans tilståelse var næsten ord for ord,
hvad man kan læse i nyhederne.
Hvad er din teori?
At Oskar vidne til mordet på Hanna.
Han løb væk og endte på en eller anden måde i floden.
Og at Josefin blev dræbt af den samme person.
Jeg kan bare ikke se, hvordan det hænger sammen.
Okay, hvad gør vi så nu?
Vi finder ud af, hvem der gav dem halskæderne.
Og hvem fanden T er.
Ja.
- Hej. Julia? - Derovre.
- Hej, Julia. - Hej.
Jeg ved, at jeg bliver ved, men kan du fortælle os mere?
- Jeg har fortalt, hvad jeg ved. - Er du sikker på det?
Hvad er det, der foregår?
- Hej, vi... - Vi beklager ulejligheden,
men vi mistænker, at Niklas Borsén kan være skyldig i endnu et mord.
- Så vi har nogle flere spørgsmål. - Jeg troede, det var slut.
Desværre ikke, vi har brug for flere oplysninger.
Vi har virkelig brug for navnene på de mænd, Josefin så.
- Jeg forstår, men jeg ved det ikke. - Tænk.
Hvad er det her? Hvorfor spørger du om det?
Fordi det kan være vigtigt.
Desværre kan jeg ikke gå i detaljer på grund af efterforskningen,
men vi ville virkelig sætte pris på din hjælp.
Du behøver ikke døje med det her. Se, om Elvira har brug for hjælp.
Okay.
Julia...
Vi prøver at kortlægge, hvilke mænd, Josefin kan have set før...
Ja...
Her kom en del mandlige trænere, som hun også gik til.
Okay. Godt.
Ved du, om hun var involveret i nogen organisation eller klub?
Nej.
Der arbejder jo mange mennesker i skoven.
Og så sang hun i kor.
Et ungdomskor, der synger for børn og ældre i ferien.
Okay. Kan vi få navne og telefonnumre på de mænd?
Ja.
- Jeg går lige ud og ringer. - Okay.
- Jeg har navnene. - Må jeg se?
Ja.
FREDRIK LJUNGSTRÖM, BENJAMIN SPÅNGBERG,
LUDVIG STRÖMBERG, AMADEUS LINDSTRÖM
Er der nogen, du kender?
- Nej. - Okay.
Jeg tager på stationen og slår dem op.
- Ja, vil du sætte mig af? - Ja.
- Hej, mor. - Hej. Hvor er far?
- Jeg tror, han er ovenpå. - Okay.
Ja, nej, det tror jeg ikke.
Nej...
Det vil ikke fungere.
Nej. Det forstår jeg godt, det...
Hun er her nu.
Ja, det er fint. Ja, fint.
Ja, hun er her.
Ja, vi tales ved. Farvel.
Det var Ann-Charlotte.
Veronika, hvad sker der?
Jeg blev udskrevet.
Blev du pludselig udskrevet?
Ja.
Nassir havde brug for min hjælp.
Ja.
Undskyld, kan de bare udskrive dig sådan efter alt det, der er sket?
Jeg magter ikke det her.
Det er gået alt for vidt.
Jeg har gjort alt for at skjule...
Når jeg bare burde have håndteret det med det samme.
Jeg skulle have været ærlig.
Jeg er ked af, at det er blevet så...
Men jeg kan ikke længere.
Tomas...
Fortæl mig det.
Hvad?
Var Josefin med i dit kor?
Hvad?
- Far? - Josefin Forss.
- Var hun med i dit kor? - Hvad taler du om?
Jeg taler om det faktum, at to piger er blevet myrdet.
Og de kendte dig begge to.
- Far. - Ikke nu, Liv.
- Vi vandt pokalen. - Liv, vil du gå ind på dit værelse?
Hvad er det, du siger nu?
Jeg taler om dig.
Jeg taler om din afhængighed, og jeg altid har vidst det,
det er det, jeg taler om.
At du har været mentalt syg, siden du var barn,
at du har brug for hjælp som jeg ikke kan give.
Det er det, jeg taler om!
Og hvad er det egentlig, du siger?
Tror du virkelig, at jeg kunne have dræbt de piger?
Er det sådan? Mine elever?
Er det der, du er?
Er det, hvad du tror? Så svar mig. Er det, hvad du tror?
Svar mig.
Nej.
Undskyld.
Ved du hvad? Jeg kan ikke det her.
Jeg vil gerne have, at du flytter. Nu.
Jeg ville bare
- sige farvel til Liv. - Nej.
Det er ikke tidspunktet.
Bare gå.
- Hej, Nassir. - Hej.
Hør, jeg har prøvet at få fat i dig.
Undskyld, jeg var nødt til at finde ud af noget med Tomas.
Okay. Du ved, den liste, vi fik af Josefins mor,
jeg slog alle navnene op. Der er intet interessant.
- Veronika? - Jeg ringer tilbage.
- Ja, vi tales ved. - Farvel.
Hvem er Tomas?
Han er min mand.
Hvad mener du, Ann-Charlotte? Du er gift med Bengt.
Du bør tale med din datter.
Jeg er sikker på, hun ville forstå, hvis du bare fortalte hende det.
Det er dejligt, at du har det bedre.
Hvorfor var jeg med far på arbejde, den dag han døde?
Nej...
Du fortalte mig i telefonen, at det var vigtigt.
Hvorfor var jeg med ham på arbejde, da han døde? Svar.
- Det var du ikke. - Jo, det kan jeg huske.
Men... det var du ikke.
Det er bare tåbeligt, skat.
Bengt startede meget tidligt, og du lå og sov i din seng.
Nej, jeg var vågen.
Far!
Jeg var ked af det.
Nej, far, stop!
Stop, far, det må du ikke!
Stop! Jeg vil ikke have, at du dør.
Du må ikke gå.
- Slip mig. - Far skal på arbejde.
Jeg vidste, han ville dø.
Jeg vidste det.
Hvad tid døde han? Hvad?
05.55...
Var det der, han døde?
Du har vidst det hele tiden.
Hvorfor hjalp du mig ikke? I stedet for at bedøve mig.
Så var jeg måske ikke endt på psykiatrisk.
Måske kunne jeg have haft et normalt liv.
Jeg ville beskytte dig.
- Mod hvad? - Mod dig selv!
Du er mærkelig.
Hvem ved, hvad der pludselig dukker op i dit hoved?
Du er bange for mig.
Gå.
Du har altid været bange for mig.
Jeg bliver aldrig som dig.
- Hej. - Hvad laver du her?
Jeg ville bare se, hvordan du havde det.
Jeg har det fint.
Okay.
Hør her... Du skal bare vide, at...
Hvis det er alt, vil jeg gerne gå nu.
- Hej, Tommy. - Hej.
- Hej, far. - Hej, skat.
Hvad laver du her?
- Hvad mener du? Jeg er her. - Kan du ikke bare gå?
Ja, med dig. Ikke?
Er du irriteret?
- Nej. - Er du ikke? Det var godt.
Hej, det er mig. Jeg ved, hvem T er. Ring til mig.
Tekster af: Anders Langhoff plint.com