І через цей неймовірний розіграш,
згідно з поліцією, постраждало чимало людей.
Людина, що дзвонила, доволі переконливо вдавала поліцейського,
щоб умовити деяких менеджерів на секс-знущання з робітників фастфуду.
Якби я не підкорилася,
мене б або арештували, або звільнили, або все разом.
Поліцейські сказали мені,
що є відео того, що тут сталося.
Ні до, ні після я більше такого не бачив за всі 30 років служби.
Хто це?
Додзвонювач, звісно, скоїв ідеальний злочин,
бо він лишився цілком анонімним.
Сексуальний хижак лютував на волі,
і щодня десь дзвонив телефон.
НЕ БЕРИ СЛУХАВКУ
МАУНТ-ВАШИНГТОН, КЕНТУККІ
То була приблизно десятигодинна поїздка з Флориди назад до Кентуккі.
БАДДІ СТАМП — ДЕТЕКТИВ У ВІДСТАВЦІ
Я думав, що в мене там сидить хлопець, що успішно коїв це десять років,
і, трясця, йому сходили з рук доволі жахливі злочини.
Ми відчували, що всі докази вказують, що він був тим додзвонювачем. Ніхто інший.
Спочатку відчувалась напруга.
Ми розмовляли на різні загальні теми.
Він доволі довго працював тюремником у Панама-Сіті.
А до цього він доставляв пропан для пропанової компанії.
ПОСВІДЧЕННЯ — ДЕВІД СТЮАРТ
Він здавався цілком звичайним хлопцем.
Звичайним Джо з вулиці.
Навіть його колеги, певно, вважали його гарним хлопцем.
Ми говорили про його родину, я запитав, скільки в нього дітей, —
такі от звичайні теревені.
Девід Стюарт був не тим, на кого я очікував.
Я з подивом дізнався, що він був одружений і мав дітей.
Я думав, що він самотній вовк, розумієте?
Сидить десь у своїй квартирі, практикує своє ремесло.
ВІКТОР ФЛАЕРТІ СЕРЖАНТ КРИМІНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ
Може, він пояснював це жінці роботою.
Може, сказав їй, що працюватиме тієї ночі.
Може, у ньому живе дві людини,
і його родина не знає про його темний бік?
Здається, Девід Стюарт понад усе в житті
хотів бути копом.
Він навчався в поліцейській академії.
Він був одержимий отриманням влади над людьми, керівної посади.
Я відчував, що він вважає себе одним із нас.
Гадаю, чим ближче ми були до Кентуккі, тим краще він усе усвідомлював.
Ми кинули його до в'язниці, і я подумав: «Про що ти думав, шмаркачу?
Думав, що вийдеш сухим із води. Але зараз ти сидиш у місці за 1000 кілометрів
від свого дому, де ти нікого не знаєш.
Як тобі це?»
Девіда Стюарта звинуватили в підбурюванні до содомії.
Він, може, і не був у кімнаті, коли на Луїзу напали,
але якщо він купив телефонну картку та зробив дзвінок,
це вже було підбурювання.
Його також звинуватили в удаванні офіцера поліції.
То були доволі серйозні звинувачення у важких злочинах.
Я почувався задоволеним. Він за ґратами.
Більше ніхто не стане його жертвою.
То було велике полегшення, що та особа,
яку ми вважали винною за ті дзвінки, тепер за ґратами і чекає суду.
Після того, як ми кинули його за ґрати, через деякий час
я дізнався, що він отримав маститого адвоката для свого захисту.
То була химерна справа…
АДВОКАТ ДЕВІДА СТЮАРТА
…я не бачив нічого схожого за 30 років.
Брат Девіда подзвонив мені та попросив узятися за цю справу.
Я думав, що то було… Хтось розіграв мене абощо,
бо всі ті заявлені злочини сталися по телефону.
І якщо подумати про це, то було б дуже важко
скоїти сексуальне насилля над кимось по телефону.
Моєю першою реакцією було: «Ну, цього не зробити по телефону.
Це неможливо з точки зору права».
ПОДАНО БАДДІ СТАМПОМ 8 ЖОВТНЯ 2004 РОКУ
Застава Девіда складала пів мільйона доларів.
ПІДЗАХИСНИЙ МОЖЕ СПЛАТИТИ ЗАСТАВУ В 500 000 ДОЛАРІВ ГОТІВКОЮ
Для хлопця, який ніколи раніше не порушував закону.
Навіть штрафів не мав.
І тому півмільйонна застава
була насамперед надзвичайно високою заставою.
Суддя встановив заставу в постанові.
Гадаю, причина того, що він визначив її в пів мільйона доларів
була в тому, що, якби цей хлопець вийшов,
а він був за 1000 кілометрів від дому,
він міг утекти, міг зробити будь-що.
Був ризик його втечі.
Було важливо отримати заставу, яку могла б сплатити його родина.
Зрештою її було зменшено до 100 000 доларів.
А тоді я дізнаюся, що він вийшов під заставу. Вийшов із в'язниці та зник.
Я був засмучений тим фактом, що він гуляє на волі,
але я подумав: «Гаразд, погуляй наостанок.
Насолоджуйся, друже, бо ми зустрінемося знову».
Сьогодні ми говоритимемо про телефонні жарти, що зайшли задалеко.
Насправді, ці дзвінки є цілком садистськими та жорстокими.
Я — Хав'єр Лейва, і це радіоподкаст Pretend.
Історії про реальних людей, які вдавали з себе когось іншого.
Коли я почав вивчати це…
ХАВ'ЄР ЛЕЙВА — ВЕДУЧИЙ PRETEND
…я був у шоці, що таке могло статися.
Але тоді я дізнався, що було більше 100 таких дзвінків
у 32 штатах, і це тривало більше десяти років.
Та саме справа Луїзи Оґборн із Маунт-Вашингтон
привернула світову увагу.
То був шок, дізнатися, що розіграш може зайти так далеко і бути таким садистським.
Аж не вірилося, як довго це сходило йому з рук.
Ніхто не знає, скільки ще було таких дзвінків, про які не повідомили.
Так багато жертв пройшло крізь ці жахливі страждання.
Це демонструє, що люди були неготові до небезпек такого додзвонювача.
Кажу вам, із мого дослідження…
Я їздив по Сполучених Штатах
та зупинявся в різних ресторанах-фастфудах.
І я поміж іншим запитував їхніх менеджерів:
«Агов, ви чули про ті телефонні розіграші, що сталися?»
І вони казали: «Ні, ніколи не чули». То була новина для них.
«МАКДОНАЛЬДЗ»
Навіть зараз люди не знають про це, що пояснює, чому це тривало так довго.
Хтось має відповісти за те,
що сталося з усіма тими різними людьми.
2004 РІК
2002 РІК
СТЕЙСТБОРО, ДЖОРДЖІЯ
Отже, на той час, я гадки не мала, що таке ж сталося з кимось іншим деінде.
Мій менеджер втратив роботу…
ДЕБОРА, РОЗІГРАШ №67
…але йому не висунули офіційних звинувачень.
Taco Bell був франшизою,
тому я вирішила подати позов і на власника франшизи, і на мого менеджера.
Було цілком очевидно, що їх хвилює лише…
ДЕНІЕЛ — БРАТ ДЕБОРИ
…судовий позов проти них.
Їм було байдуже щодо неї.
Вони, по суті, сказали, що вона була спільницею того злочину.
Мій адвокат сказав мені, що існує велика ймовірність того,
що вони спробують зганьбити мене.
З того, що мені відомо, вони намагалися дістати записи
терапевтичних сесій Дебори, щоб використати їх у суді.
Гадаю, вони змовилися, щоб гарантувати, що Дебора не свідчитиме.
А якщо Дебора не свідчитиме, не буде й справи.
Суддя та інший адвокат, по суті, звинувачували мене.
Справу було відхилено почасти тому,
що Дебора або не стала б свідчити,
або не відповідала б на їхні питання.
Вона не хотіла знову згадувати про все це
в присутності купи незнайомців.
Мені було соромно, я не хотіла знову проходити через це.
Це було занадто для мене, я не хотіла і, певно, не могла зробити це.
Суддя сказав… І я насправді маю запис цього на телефоні.
Він сказав: «Суд не має бути місцем пропаганди
культури віктимології/виправдання,
що знецінює саму суть особистої відповідальності та важкої роботи,
на яких було засновано цю велику країну.
Найкращі з вивчених уроків зазвичай і найдорожчі.
Сплативши таку ціну,
сподіваюсь, позивачка навчиться думати за себе».
По суті: «Ганьба вам, сподіваюсь, ви засвоїли урок».
За багато місяців по тому, вони казали, типу:
«До речі, ми дізналися, що той додзвонювач був тюремним охоронцем у Флориді».
Це все, що я знала.
Коли немає правосуддя, коли поліція нічого не робить,
прокуратура нічого не робить,
було несхоже, що вони докладуть якихось зусиль,
щоб запобігти повторенню цього.
І саме це й сталося.
Це дуже зіпсована система,
якщо велика кількість людей не отримує ніякого правосуддя,
навіть спроб якогось правосуддя.
2002 РІК
2007 РІК
МАУНТ-ВАШИНГТОН, КЕНТУККІ
Суд над Девідом Стюартом був у всіх на слуху,
але справжнім злочинцем тут був не лише той додзвонювач-жартівник.
Тобто те, що він зробив, — це жахливо,
але «МакДональдз» теж був співучасником, бо дозволив цьому продовжуватися.
Луїза вирішила боротися з цим Голіафом.
КОННІ ЛЕОНАРД ВЕДУЧА НОВИН
Вона вирішила позиватися на «МакДональдз» та отримати своє правосуддя.
Її звуть Луїза Оґборн.
Назва компанії — «МакДональдз».
Ці двоє, раніше робітниця і роботодавець, тепер позивач і відповідач.
Усе, що хотіла Луїза Оґборн,
щоб «МакДональдз» усвідомив, що несе відповідальність за все це.
Вона просто хотіла вибачень за те, що їй зруйнували життя.
Це могло стати першим разом,
коли хтось, залучений до таких розіграшів, постав би перед судом.
Гадаю, Луїза була хороброю людиною.
Тепер вона мала виступити в якості свідка та дати цьому офіційний хід.
Отже, Луїза Оґборн наймає адвоката, яку звуть Енн Олдфазер,
і вони подають позов на «МакДональдз» на 200 мільйонів доларів, це купа грошей.
«МакДональдз» шукає винних…
ЕНН ОЛДФАЗЕР — АДВОКАТ ЛУЇЗИ ОҐБОРН
…і це будь-хто, окрім них самих.
АДВОКАТ ЕНН ОЛДФАЗЕР: ПОВАЖНА, УСПІШНА ТА НАПОЛЕГЛИВА В СУДІ
ЕНДРЮ ВОЛЬФСОН, ЖУРНАЛ THE COURIER
Енн Олдфазер відома як жорсткий адвокат.
Ваш вердикт може виміряти ту шкоду,
яку було заподіяно Луїзі в цій громаді.
То була, без сумнівів, найбільша адміністративна справа,
що колись розглядалася в окрузі Буллітт.
Двісті мільйонів доларів?
В. Р. ПАТТЕРСОН — АДВОКАТ «МАКДОНАЛЬДЗ»
Гадаю, той факт, що вони попросили так багато,
демонструє, що вони насправді хочуть.
Усім встати, будь ласка.
Мене звуть Том МакДональд, я був суддею…
ТОМ МАКДОНАЛЬД — ЕКССУДДЯ
…25 років у Луїсвіллі, Кентуккі.
Прошу, сідайте.
Я ніколи не думав, що така справа дійде до суду,
бо факти були надто химерними.
На кону стояло чимало.
Тут була 18-річна дівчина
з маленького містечка,
яка боролася проти однієї з найбільших у світі компаній.
Я думав,
що вони зроблять усе, що в їхніх силах, аби вона зникла.
Зараз Fox News о 10:00. Ваші перші новини.
Стався новий поворот
щодо юридичних наслідків справи про розіграш
у ресторані «МакДональдз» у Маунт-Вашингтон.
ПОЗОВ ЧЕРЕЗ ОБШУК ІЗ РОЗДЯГАННЯМ У РОЗПАЛІ
Один із приватних детективів, найнятих «МакДональдз»,
був арештований за удавання поліцейського,
коли він вручав повістку до суду одному з друзів Луїзи.
МАУНТ-ВАШИНГТОН
Були звинувачення, що «МакДональдз» залякує свідків
і що мінімум один пристав,
найнятий адвокатами цієї мережі ресторанів, був арештований.
Здавалося, що стратегія «МакДональдз» полягала в перекладанні вини на Луїзу.
Вони полювали на її медичні записи, на її обліковий запис у Myspace.
І, гадаю, вони хотіли покласти провину за це на будь-кого, окрім себе.
«МакДональдз» стверджував, що мав лише кілька документів по цих розіграшах,
але Енн Олдфазер не повірила цьому.
ВИПАДКИ РОЗІГРАШІВ
Вона почала досліджувати це й показала, скільки випадків…
9 КВІТНЯ 2004 РОКУ, МАУНТ-ВАШИНГТОН СПРАВА ЛУЇЗИ ОҐБОРН
…сталося раніше,
і що «МакДональдз», очевидно, знав про цю небезпеку впродовж років.
Суть справи Луїзи була в тому,
що «МакДональдз» мав кілька таких додзвонювачів-жартівників,
і що вони зробили, щоб сказати про це своїм ресторанам?
Чи вони попередили своїх працівників?
І ця справа казала: «Ні, не попередили».
ВІТАЄМО
Перш ніж ця справа потрапила в суд,
Олдфазер наполегливо вимагала документи про ці розіграші в «МакДональдз».
«МакДональдз» стверджував, що вони владнали шість справ
щодо розіграшів, схожих на ці.
Казали, що це все, що їм відомо.
Але Енн Олдфазер зрештою отримала постанову від судді з того суду,
що погрожував «МакДональдз» санкціями, якщо вони не нададуть документи.
Було скликано термінове слухання,
і я наказав «МакДональдз» надати всі їхні документи.
За сорок вісім годин до початку того суду
«МакДональдз» надав їй цілі коробки інформації, не давши часу на ознайомлення.
Адвокат Луїзи Оґборн мала сторінки, теки та коробки паперів,
які свідчили, що офіс «МакДональдз» знав про більш ніж два десятки таких випадків
у їхніх ресторанах по всій країні.
Шістнадцять коробок матеріалів
від адвокатів «МакДональдз»,
які ми не мали часу навіть переглянути.
З одного боку, «МакДональдз» наполягав, що Луїза була співучасницею розіграшу,
і що вона просто хоче отримати гроші від компанії.
Пройдіть туди, пане.
У «МакДональдз» був чоловік з охорони,
той, що перервав той дзвінок, герой, що всіх врятував.
Вони викликали його як свідка до суду.
Отже, Томе, ви були там того дня?
Так.
«МакДональдз» вибудував доволі цікавий, жорсткий захист,
що, можливо, Луїза Оґборн від самого початку хотіла лише грошей.
Вона казала, що збирається отримати значну компенсацію чи гроші…
-Луїза казала таке? -Так.
Енн Олдфазер знайшла невідповідності в цих свідченнях,
але зрештою
ніхто не знав, що на думці в присяжних.
Коли Луїза винесла це на публіку,
то показала, що такий злочин — це вже не безневинний розіграш без жертв.
Це могла бути моя донька.
-Хочете викликати наступного свідка? -Так, Ваша Честь.
Ми викликаємо Луїзу Оґборн.
До початку суду було клопотання,
щоб дозволити присяжним подивитися відеозапис того злочину
повністю.
То були брутальні три години.
Мені було важко на це дивитися.
У залі суду стояла цілковита тиша.
Єдиною річчю, яку ви могли почути, був плач декого з присяжних.
Можна було почути навіть найменший шурхіт.
То що сталося, коли ви повернулися до офісу?
Вона запросила мене всередину.
-І ви ввійшли туди? -Так.
А тоді що сталося?
Вона сказала, що мене було звинувачено в крадіжці грошей із сумочки клієнтки.
Я сказала, що це не я, що я не зробила б нічого подібного.
І що вона мала б це знати.
Отже, як ви тоді почувалися?
Спадає на думку лише слово «спустошеною».
Скажіть нам, Луїзо, чи були у вас страхи, які поверталися до вас.
Мені снилося, що на мене хтось нападає, а я не можу сказати, хто це був.
Тому іноді я боялася спати вночі.
Я задихалася. Наче в мене була гіпервентиляція.
Починало боліти в грудях. Німіла рука.
Не забуваймо, що Луїза — жертва сексуального насилля.
Як можна було не симпатизувати їй? Тобто, це було принизливо.
Чотири працівники бачили її, коли вона була найбільш вразлива,
коли вона сиділа там гола.
Я просто робила те, що мала, щоб вижити.
Я вже подумки прощалася з життям.
Я не знала, чи переживу це.
Вона пережила настільки важку травму,
що вже ніколи не буде такою, як раніше.
Це завжди переслідуватиме її.
Ви думали сказати Донні, що її наречений робив із вами?
Він досі був у тій кімнаті.
Я боялася того, що він зробить зі мною та нею, якщо скажу.
Він уже піднімав руку на мене, бив.
Ніхто не знає, щоб він зробив би,
якби я спробувала захищатися та кликати на допомогу.
Луїза Оґборн та її адвокат наполягали на незаконному ув'язненні,
але «МакДональдз» сказав: «Це неправда.
Ніхто фізично не утримував її. Вона могла піти звідти будь-коли».
На записі видно, що ви лишилися самі
в тому офісі майже на десять хвилин.
Ви пробували підійди та відчинити двері?
-Ні. Бо я думала, що не зможу вийти. -Перепрошую?
Я думала, що не зможу вийти.
Гадаю, припущення «МакДональдз», що вона мала б вийти з тієї кімнати
було, певно, стратегічною помилкою —
сказати, що молода дівчина, у якої забрали її одяг та ключі від авто,
могла й мала б покласти цьому край
у той час, як її дорослі наглядачі не змогли.
Як міг «МакДональдз» якось передбачити,
що 9 квітня 2004 року той хлопець подзвонить до Маунт-Вашингтон?
Якщо «МакДональдз» дійсно знав, що відбувається,
то вони мали б краще підготувати свій персонал.
Була проблема, і вони жодним чином не попередили про неї,
бо це тривало й далі.
МАУНТ-ВАШИНГТОН
«МакДональдз» не визнав жодної відповідальності за обшук із роздяганням,
що призвів до позову до суду проти них від Луїзи Оґборн.
І вони продовжили звинувачувати всіх інших у своїх заключних заявах.
Це ж не так і багато, очікувати від робітника,
що він відрізнятиме погане й добре, користуючись здоровим глуздом.
«МакДональдз» пробував повісити це на Луїзу Оґборн, Донну Саммерс,
коли насправді винними були саме вони, бо не попередили своїх робітників.
У цій справі ви бачили, в скількох ресторанах…
СПРАВИ «МАКДОНАЛЬДЗ»
…це сталося, і скільки серед них було «МакДональдз».
І це дійсно вразило всіх.
Озброєні своєю думкою та переліком інструкцій,
присяжні вирішують, чи варто їм покарати фінансово
одну з найбільших у світі мереж харчування
та присудити виплати колишній працівниці ресторану в Маунт-Вашингтон Луїзі Оґборн.
Присяжні повернулися до зали суду.
Представник журі присяжних передав їхній вердикт
шерифу, а він передав мені.
То був найбільший в історії округу Буллітт
вирок по судовій справі.
«Ми, присяжні, виносимо рішення на користь Луїзи Оґборн, згідно інструкції дев'ять,
та присуджуємо виплату їй штрафу корпорацією "МакДональдз"».
Серйозну суму буде виплачено по ще одній гучній справі.
Луїза Оґборн була працівницею «МакДональдз», яку змусили роздягтися
після дзвінка людини, що вдавала копа, до ресторану Маунт-Вашингтон.
Луїзі Оґборн виплатили
більш ніж шість мільйонів доларів через позов до «МакДональдз»
та інших, залучених до цієї справи.
Луїза захищалася через те, що з нею сталося,
і те, що «МакДональдз» не зміг зробити впродовж 3,5 років,
і суд присяжних цілком задовольнив її позов.
І ми дуже пишаємося цим.
Я не знаю, що сказати. Не можу зараз говорити про це.
ОҐБОРН ОТРИМАЄ 6,1 МІЛЬЙОНА ДОЛАРІВ
Юристи Оґборн не гналися за надвеликим грошовим відшкодуванням,
їх цілком влаштовує ця сума штрафу та послання, надіслане «МакДональдз».
Гадаю, присяжні вчинили правильно.
Я відчував, що вона заслуговувала на це…
«МакДональдз» знали, що це коїлося десять років, і не зупинили цього,
навіть не попередили про це.
Їм довелося виплатити шість мільйонів доларів,
може, вони змінять програму навчання.
«МакДональдз» відповідальний за те, що не захищає своїх робітників.
Це найголовніше тут.
Якщо вони захищали лише свої прибутки, а не робітників,
то вони тут, без сумніву, лиходії.
Це приголомшувало,
той факт, що «МакДональдз» знав, що це відбувається
в багатьох їхніх ресторанах,
і рішення проблеми могло б бути дуже простим,
і, гадаю, саме це було найбільшим аргументом пані Олдфазер до присяжних.
Для «МакДональдз» було б простіше попередити кожен зі своїх закладів.
Покласти щось біля телефонів.
Почепити знак, що казав би: «Обережно, розіграші!
Якщо це станеться, не робіть нічого, це розіграш».
Але вони не попередили своїх робітників.
Гадаєте, «МакДональдз» намагався приховати все?
Я не коментуватиму це.
Гадаю, що найбільше шокувало на цьому суді —
це той факт, скільки закладів фастфуду було залучено.
І скільки неофіційних угод було укладено, про які люди не знали.
І це не лише «МакДональдз».
Здавалося, що всі хотіли зам'яти це.
Було так чи ні, ми не знаємо,
але було відчуття, що це відбувалося.
Кожен із нас, певно, відчував,
що це лише ми, і почувався дурнем.
ЕЛІЗАБЕТ, РОЗІГРАШ №26
Тому, якби ви опитали всіх, то 99 зі 100 таких жінок,
вони всі якимось чином винили б себе та почувалися дурепами.
Саме знання, що було багато таких людей, як я, дуже допомагало.
Річ не лише в тому, що вони не намагалися вирішити проблему та поінформувати людей
чи запровадити кращу підготовку, чи якось попередити, дати знати.
І питання в тому, чи вони свідомо це приховували.
Річ була не лише в них.
Зрештою, додзвонювач-жартівник мав відповісти за свої дії.
Повсюди були принижені люди.
Вони вірили, що Девід Стюарт пов'язаний
з усіма тими випадками з фастфудів.
Був це він чи ні, його ім'я було пов'язано з ними всіма.
Девід Стюарт повернувся до Флориди завдяки низькій заставі,
і саме там він лишався, доки не визначили дату суду.
Доки Стюарт був на волі та насолоджувався часом із родиною,
я намагався переконатися, що розставлено всі крапки над «і».
Я думав: «Це твій останній час на волі до суду,
а тоді ти сядеш за ґрати, так усе скінчиться для тебе».
Суд по кримінальній справі почався в жовтні 2006 року,
і це була велика подія в окрузі Буллітт.
Там були представники новин із усієї країни,
вони стежили за історією дівчини,
проти якої скоїли сексуальне насилля в «МакДональдз»
через розіграш.
Прокурори сказали, що відстежили шлях телефонних карток,
ймовірно використаних у розіграшах, до Девіда Стюарта,
колишнього тюремника з Флориди.
Усі хотіли знати більше про Девіда Стюарта.
Де він жив? Чи був одружений? Чи мав дітей?
Він мав дружину та п'ятьох дітей.
І в його громаді не було нікого,
хто б сказав про нього щось погане.
Люди любили його.
Він зробив той дзвінок чи дзвінки.
Я була цілком упевнена, що він має відповісти за це.
Я розхвилювалася та подумала: «Влаштуйте йому пекло», —
бо, на мою думку, особисто мене сильно скривдили, і це було жахливо.
То була найбільша моя справа.
У ніч перед судом я думав: «Цей день нарешті настав,
сподіваюсь, усе пройде як слід».
Я думав, що маю беззаперечну, стовідсоткову справу.
На цю мить я виконав свою роботу, у нас була чудова справа.
Тепер ми подали її до юристів на судове слухання в Маунт-Вашингтон,
і тепер від них залежала її подальша доля.
ЮРИДИЧНИЙ ЦЕНТР ОКРУГУ БУЛЛІТТ
Зайшов Ромінес, влаштував шоу, як усі адвокати.
Я думав: «Ромінес може напускати диму, скільки хоче.
Йому не зам'яти цього», — бо кожен поліцейський, із яким я говорив, казав:
«У тебе найкраща в країні справа».
Було так багато речей, які, здавалося, сильно суперечили
версії подій поліції та прокуратури.
Для мене було дуже важливим переконатися, що ми зробили все як слід
і що його визнають винним.
Поліція вважає, що кожна їхня справа завжди буде успішною,
тому саме версію подій поліції надають представникам преси.
Як ми дізналися за останні два роки через протести за соціальну справедливість,
через Джорджа Флойда, Бріону Тейлор та камери на мобільних телефонах —
версія поліції того, що сталося, майже завжди не відповідає дійсності.
Ми мали Девіда Стюарта, який купував телефонну картку.
Мали Девіда Стюарта, який входив до Walmart того дня,
коли купили картки для дзвінка в Массачусетс, в уніформі тюремника.
Ми ідентифікували Девіда Стюарта по тих фото
завдяки начальнику в'язниці, де він працював.
Якщо цього недостатньо, щоб засудити когось, то я не знаю, що ще треба.
Відео з Walmart зображали, наче сенсацію
чи неспростовний доказ його вини.
Чи міг це бути Девід Стюарт? Звісно, це міг бути він.
Але поза обґрунтованим сумнівом, чи це Девід Стюарт?
Це ж маячня. Ви досі можете глянути на Стюарта і зрозуміти, що це він.
Це він. Жодних сумнівів у цьому. Ідеальний збіг.
Але, навіть враховуючи це, решта доказів були дуже суперечливі.
Як на мене, це навіть близько не було достатнім доказом у тій справі.
Ми вивчили його робочий графік.
Коли робили дзвінок, який ми могли відстежити,
ми могли показати, що він не на роботі, що він міг зробити цей дзвінок.
І він добре знав місцевість, із якої було зроблено деякі такі дзвінки.
Один був зроблений поблизу, із таксофону заправки, куди він доставляв газ.
Для деяких дзвінків Девід Стюарт мав алібі,
яке вони не могли спростувати.
Його дружина свідчила, що в них був узгоджений розклад,
і коли вона працювала, він забирав дітей.
Наше слідство викрило, що Стюарт не робив тих дзвінків.
Хлопець їздив повсюди, він міг подзвонити з одного таксофона,
а пізніше подзвонити з іншого.
Додзвонювач використовував телефонні картки, думав, що його не вистежать.
Він був у крамниці, де була куплена телефонна картка.
Він майже зізнався нам.
Він був так близько до визнання провини.
Він сказав: «Дяка богу, це кінець».
І все. Більше жодного слова.
П'ята поправка. Усе.
Коли поліція допитує вас якийсь час,
і ви не визнаєте, що скоїли злочин,
а тоді нарешті вони закінчують допит,
і ви кажете: «Дяка богу, це кінець».
Це більше стосувалося поліцейського допиту, ніж того,
що ви зізнаєтеся в скоєнні злочину.
Усе, про що я думав: «Якщо не Девід Стюарт, то хто?»
Бо там було вдосталь фактів і доказів.
Частиною стратегії обвинувачення
було те, що Девід — казковий лиходій-маніпулятор,
що здатен по телефону переконати людей робити те,
чого вони зазвичай не зробили б.
Це цілком суперечило тому, якою людиною був Девід Стюарт усе своє життя.
Його адвокат змальовував його як сім'янина,
гарного, працьовитого хлопця, що мав брата-поліцейського,
і він дійсно проробив гарну роботу, розказуючи присяжним,
що Девід Стюарт не їхній злочинець.
Присяжні повернулися лише після двох годин відсутності.
Я не знав, що думати.
Девіду Стюарту загрожувало від 10 до 20 років.
Суддя запитав, чи винесли вони вирок, вони відповіли, що так.
Усім у залі перехопило подих.
Ми, присяжні, визнаємо підсудного невинним
у підбурюванні до скоєння сексуального нападу першого ступеня.
Це було неймовірне завершення неймовірної історії з Флориди,
що включала те, що призвело до зґвалтування на відстані.
Мене наче обухом по голові огріли. Я був у цілковитому шоці.
Я був просто…
Я отетерів! Я думав: «Якого хріна?»
Це був єдиний раз, як я пригадую, у всій моїй кар'єрі,
коли підозрюваного визнали невинним, і я ніяк не міг змінити це.
Люди були приголомшені. Ту справу програли.
Не було вдосталь доказів, було замало доказів,
щоб присяжні повірили в те, що це Девід Стюарт.
Головним недоліком цієї справи було те, що вони не мали
неспростовного доказу, що саме Девід Стюарт зробив той дзвінок.
Може, я мав би краще допитати його.
Може, нам було не варто допитувати його,
надіючись, що він не знає, що ми там, і простежити за ним.
Як на мене, ми арештували того, кого треба.
Ми думали, що арештували злочинця.
Він постав перед судом, його визнали невинуватим. Така процедура.
Чи вважаю я Девіда Стюарта невинним? Так, я вважаю Девіда Стюарта невинним.
Для закону є очевидна різниця
між невинним і безневинним, ясно?
Я точно знаю, що він невинний.
Ми представили справу якнайкраще, як тільки могли,
щоб отримати правосуддя для Луїзи та інших жертв.
Чи міг я арештувати не того? Не думаю.
Ніхто не підкидав йому тих телефонних карток.
Лишилися питання, яких ніхто не запитав, хоча мав би.
Усе, що я знав, що мій клієнт не робив цього, і присяжні погодилися.
Наскільки я знаю, донині,
наскільки мені відомо, саме такий злочин не повторювався знову.
Найважче було повірити, що звинуватили лише вісьмох людей,
які були менеджерами в тих ресторанах, а не додзвонювача.
Але були сотні дзвінків, і люди гадали:
«Що там сталося? Чому не розслідували всіх тих справ?
Люди боялися заявляти про це?»
З 2004 року ці дзвінки-розіграші припинилися.
Додзвонювача не було притягнено до відповідальності.
Хто б не зробив ті дзвінки — це хвора людина.
Хто це?
Ця особа, цей додзвонювач-жартівник — це лихий сексуальний хижак,
небезпечний для суспільства.
Дзвінки припинилися поки що…
але чи це назавжди?
Девіда Стюарта визнали невинним по всіх пунктах звинувачення
Жодних інших дій не проводилося з ним
у зв'язку з будь-якими іншими дзвінками-розіграшами
Він відмовився від участі в цьому фільмі
Після успішного позову Луїзи Оґборн проти «МакДональдз»
компанія оприлюднила наступну заяву:
«"МакДональдз" не заперечує: пані Оґборн було заподіяно шкоди.
Проте впродовж слухань ми постійно наполягали,
що вона стала жертвою жорстокого розіграшу, скоєного
особами, що не є представниками "МакДональдз"».
«МакДональдз» сказали, що попередили персонал про додзвонювача
ще до випадку в Маунт-Вашингтон
Вони сказали, що віддані ідеї забезпечення свого персоналу
безпечним та гідним робочим місцем
«МакДональдз» було запрошено прокоментувати події,
описані в цьому серіалі, — вони не відповіли.
Переклад субтитрів: Віталій Данмер