Og nu til et utroligt svindelnummer,
som politiet siger, mange blev ofre for.
En, der udgav sig for at være politibetjent, var overbevisende nok
til at overtale bestyrere til at misbruge ansatte seksuelt.
Hvis jeg ikke tillod visiteringen,
ville jeg blive anholdt eller fyret.
Et par betjente fortæller mig,
at der er en video af det, der skete.
Jeg havde aldrig set noget lignende, og det har jeg stadig ikke.
Hvem er det?
Personen begik den perfekte forbrydelse,
fordi han er helt anonym.
Vi har en seksualforbryder på fri fod,
og telefonen ringer stadig hver dag.
Det tog omkring ti timer at køre fra Florida tilbage til Kentucky.
PENSIONERET POLITIMAND
Jeg havde en fyr på bagsædet, som har gjort det her i ti år,
og han slap afsted med at have forårsaget nogle frygtelige forbrydelser.
Vi mente, alle beviserne pegede på, at han var svindleren. Ingen anden.
Det var anspændt i starten.
Vi talte bare om alt muligt.
Han havde arbejdet som fængselsbetjent i Panama City i lang tid.
Før det leverede han propan for en propanvirksomhed.
Han virkede som en almindelig fyr.
En fyr, man ser på gaden.
Selv hans kollegaer mente nok, han var en flink fyr.
Vi talte lidt om hans familie, og jeg spurgte, hvor mange børn han havde,
og den slags småsnak.
David Stewart var ikke, som jeg forventede.
Jeg var overrasket over, at han var gift og havde børn.
Jeg troede, han var en enspænder.
En, der sad i en lejlighed og udførte sine gerninger.
KRIMINALASSISTENT
Måske troede konen, at han arbejdede.
Måske sagde han, at han havde overarbejde.
Er han to forskellige mennesker,
så familien ikke kender den anden side?
David Stewart ville være politibetjent
mere end noget andet.
Han gik på politiskolen.
Han var besat af at have magt over folk, at være autoritetsperson.
Jeg følte, han troede, han var en af os.
Virkeligheden gik op for ham, da vi nærmede os Kentucky.
Vi satte ham i fængsel, og jeg tænkte: "Hvad tænker du på, idiot?
Du troede, du ville slippe afsted med det. Men nu sidder du helt alene
tusind kilometer hjemmefra.
Hvordan føles det?"
Stewart blev sigtet for tilskyndelse til sexmisbrug.
Han var ikke i rummet, da Louise blev udsat for overgreb,
men hvis han købte taletidskortet og foretog opkaldet,
så er det i sig selv tilskyndelse.
Han blev også sigtet for at udgive sig for at være politiet.
Det er alvorlige sigtelser, han står overfor.
Jeg følte tilfredsstillelse. Han er bag tremmer.
Ingen andre ofre bliver udnyttet af ham.
Det var en lettelse, at personen,
vi mente foretog de opkald, sad i fængsel og afventende sin retssag.
Efter vi satte ham i fængsel, gik der noget tid,
og så fandt jeg ud af, at han fik en kendt forsvarsadvokat.
Det var en bizar sag.
DAVID STEWARTS ADVOKAT
Jeg har ikke set noget lignende.
Davids bror ringede til mig og bad mig tage sagen.
Jeg troede, det var spøg,
fordi de ting skulle være foregået over telefonen.
Hvis man tænker over det, ville det være meget vanskeligt
at begå seksuelt overgreb over telefonen.
Min første reaktion var, at det kan man ikke over telefonen.
Det er ikke muligt ifølge loven.
LEVERET AF BUDDY STUMP 08/10/04
Davids kaution var en halv million dollar.
SIGTEDE KAN BETALE KAUTION PÅ 500.000 DOLLAR KONTANT
Det er en fyr, der aldrig er blevet sigtet før.
Som aldrig fået en fartbøde.
Så en halv million
var en meget høj kaution.
Dommeren satte kautionen på en ordre.
Jeg tror, han satte den på en halv million dollar,
for hvis denne fyr kom ud,
og han var 1.000 kilometer hjemmefra,
så ville han måske flygte.
Der var en flugtrisiko.
Det var vigtigt, vi fik en kaution, familien kunne betale.
Så den blev vist reduceret til 100.000 dollar.
Så kom han ud på kaution. Han er ude af fængsel og væk.
Jeg var vred over, at han gik frit rundt,
men jeg tænkte: "Okay, gå en sidste tur.
Nyd det, for vi mødes igen."
I dag skal vi tale om telefonfis, der går over stregen.
Faktisk er disse opkald sadistiske og ondskabsfulde.
Jeg er Javier Leiva, og dette er Pretend.
Historier om virkelige mennesker, der lader, som om de er andre.
Da jeg undersøgte det…
VÆRT, PRETEND-PODCASTEN
…var det chokerende, det fandtes.
Men at finde ud af, at der var over 100 opkald som det
i 32 stater, og det foregik i over ti år.
Det var sagen med Ogborn i Mount Washington,
der fangede verdens opmærksomhed.
Det var chokerende at vide, at et svindelopkald kunne gå så vidt.
Det er utroligt, hvor længe han slap afsted med det.
Gud må vide, hvor mange andre opkald, der ikke blev anmeldt.
Så mange ofre blev udsat for noget så frygteligt.
Det viser, folk ikke blev advaret om faren ved svindleren.
Og jeg siger jer, fra mine undersøgelser…
Jeg rejste rundt i USA,
og jeg besøgte forskellige fastfoodrestauranter.
Og jeg spurgte diskret lederne:
"Har du hørt om de svindelopkald, der er foregået?"
Og de sagde: "Nej, aldrig hørt om det." Det var nyt for dem.
Selv i dag er folk ikke klar over det, hvilket forklarer, hvordan det fortsatte.
Nogen måtte stilles til ansvar
for det, der skete med de mennesker.
På det tidspunkt anede jeg ikke, at andre var blevet udsat for det.
Lederen mistede sit arbejde…
SVINDELOPKALD NR. 67
…men de sigtede ham aldrig for noget.
Taco Bell var en kæde,
så jeg besluttede at sagsøge ejeren og min leder.
Det var tydeligt, de var bekymrede for…
DEBORAHS BROR
…et søgsmål fra starten.
De var ligeglade med hendes trivsel.
De ville antyde, at hun selv var medvirkende.
Min advokat fortalte mig, at det var meget muligt,
at de ville angribe mig personligt.
Ud fra det jeg forstod, prøvede de at få notater
fra Deborahs psykologtimer for at bruge dem i retten.
Jeg tror, det var en taktik for at sørge for, at Deborah ikke vidnede.
Hvis Deborah ikke vidnede, var der ingen sag.
Dommeren og den anden advokat prøvede nærmest at give mig skylden.
Sagen blev delvist afvist,
fordi Deborah ikke ville besvare
de spørgsmål, de stillede hende.
Hun ville ikke fortælle alt dette
i et rum fyldt med fremmede.
Jeg var flov. Jeg ville ikke gennemgå det.
Det var for meget, og jeg var ikke i stand til at gøre det.
Dommeren sagde… Jeg har det faktisk på telefonen.
Han sagde: "Domstole bør ikke bruges til at avle
en offerkultur eller berettigelse,
der fornedrer den følelse af personligt ansvar og hårde arbejde,
som denne store nation er bygget på.
De bedste lektier er ofte de dyreste.
Det har været dyrt,
men forhåbentlig har sagsøger lært at tænke selv."
Kort sagt: "Skam dig, jeg håber, du lærte lektien."
Flere måneder senere sagde de:
"Forresten, vi fandt ud af, at personen var en fængselsbetjent i Florida."
Det var alt, jeg vidste.
Når man ikke får retfærdighed, når politiet ikke gør noget,
når anklageren ikke gør noget,
så virker det ikke, som om der gøres en indsats
for at sørge for, dette ikke sker igen.
Og det er præcis det, der skete.
Det er et fejlbehæftet system,
når en stor procentdel af mennesker ikke opnår retfærdighed
eller oplever et forsøg på at opnå det.
Retssagen mod David Stewart var det, alle talte om,
men den virkelige skurk er ikke kun personen i røret.
Det, de gjorde, var frygteligt,
men McDonald's er også medvirkende til, at dette fortsætter.
Louise beslutter sig for at gå efter Goliat.
NYHEDSVÆRT
Hun går efter McDonald's, og hun vil have retfærdighed.
Hendes navn, Louise Ogborn.
Virksomheden, McDonald's.
De to var ansat og arbejdsgiver, men er nu sagsøgt og sagsøger.
Det, Louise Ogborn ville,
var, at McDonald's anerkendte, at de var medskyldige i det hele.
Hun ville have en undskyldning for, at hendes liv blev ødelagt.
Det kunne være første gang,
at nogen fra disse svindelsager har fået en retssag.
Jeg synes, Louise var modig.
Nu må hun gå i vidneskranken og afslutte det her.
Louise Ogborn hyrer en advokat ved navn Ann Oldfather,
og de sagsøger McDonald's for 200 millioner dollar, og det er meget.
McDonald's søger at placere skyld…
LOUISE OGBORNS ADVOKAT
…og de søger alle andre steder end hos Den gyldne måge.
ADVOKAT ANN OLDFATHER: RESPEKTERET OG IHÆRDIG I RETTEN
Ann Oldfather er kendt som en skarp advokat.
Jeres dom kan vurdere skaden,
Louise var udsat for i dette samfund.
Det var uden tvivl den største civile sag
nogensinde ført i Bullitt County.
To hundrede millioner dollar?
MCDONALD'S ADVOKAT
Det, at de bad om så meget,
fortæller, hvad sagen handler om.
Alle bedes rejse sig.
Mit navn er Tom McDonald. Jeg var dommer…
PENSIONERET DOMMER
…i 25 år i Louisville, Kentucky.
Sid ned.
Jeg troede aldrig, denne sag ville komme for retten,
fordi den er så bizar.
Der var meget på spil.
Her var en 18-årig kvinde
fra en lille by,
der sætter sig op imod en af verdens største virksomheder.
Jeg tænkte,
at de ville gøre alt, for at hun forsvandt.
Nu Fox News klokken 22. Dit første nyhedsvalg.
Der er en ny udvikling
i sagen om kropsvisiteringssvindel
på en McDonald's-restaurant i Mount Washington.
SØGSMÅL FOR KROPSVISITERING BLIVER TURBULENT
En af privatdetektiverne, McDonald's ansatte,
blev anholdt for at udgive sig for at være politi,
da han leverede en indkaldelse til en af Louises venner.
Der er anklager om, at McDonald's truer vidner,
og mindst én retsbetjent
ansat af restaurantkædens advokater er blevet anholdt.
Man tænker på, om McDonald's' strategi var at udskamme Louise Ogborn.
De gik efter noter fra hendes psykolog og hendes Myspaceprofil.
Jeg tror, de ville lægge skylden hos andre end dem selv.
McDonald's hævdede, de havde få dokumenter om tidligere opkald,
men det troede Ann Oldfather ikke på.
KROPSVISITERINGSOPKALD
Hun begyndte at undersøge det og viste, hvor mange sager…
LOUISE OGBORNS SAG
…der havde været tidligere,
og hvordan McDonald's havde kendt til faren i årevis.
Louises sag er egentlig,
at McDonald's havde fået flere svindelopkald,
og hvordan fortalte de restauranterne om dem?
Gjorde de nok for at advare deres ansatte?
Deres sag var: "Nej, det gjorde de ikke."
VELKOMMEN
Før sagen kom for retten,
krævede Oldfather dokumenter fra McDonald's om de andre opkald.
McDonald's anerkendte, de havde indgået seks forlig
om lignende svindelopkald.
De sagde, det var alt, de vidste.
Men Ann Oldfather fik til sidst en ordre fra sagens dommer,
der truede McDonald's med sanktioner, hvis de ikke indleverede det, de havde.
Vi afholdt en akut høring,
og jeg beordrede McDonald's til at aflevere alle deres dokumenter.
Otteogfyrre timer før retssagen startede,
leverede McDonald's flere kasser med information, uden tid til gennemsyn.
Louise Ogborns advokat har sider, mapper og kasser med papirer,
der viser, at McDonald's kendte til over to dusin kropsvisiteringer
på deres restauranter over hele landet.
Seksten kasser med materiale
fra McDonald's' advokater,
som vi ikke har haft tid til at gennemgå.
På et tidspunkt antydede McDonald's, at Louise var med i svindlen,
og at hun bare prøvede at få penge fra virksomheden.
Gå bare derover.
McDonald's fik fat i pedellen,
ham, der afsluttede opkaldet, helten.
De satte ham på vidneskranken.
Tom, var du på restauranten den dag?
Ja.
McDonald's opbyggede en interessant sag om,
at Louise Ogborn måske var ude efter pengene fra begyndelsen.
Hun sagde, hun ville få en stor check…
-Sagde Louise det? -Ja.
Ann Oldfather fandt fejl i det vidnesbyrd,
men egentlig
ved man ikke, hvad juryen tænker.
Da Louise stod frem offentligt,
viste det, at det ikke var en forbrydelse uden ofre.
Det kunne være min datter.
-Vil De indkalde Deres næste vidne? -Ja.
Vi indkalder Louise Ogborn.
Der var en begæring før retssagen
om at tillade, at juryen så videoen af overgrebet
i sin helhed.
Det var tre hårde timer.
Det var svært for mig at se på.
Der var helt stille i retssalen.
Det eneste, man kunne høre, var nogle jurymedlemmer, der græd.
Man kunne ellers have hørt en knappenål falde.
Hvad skete der, da du kom tilbage til kontoret?
Hun vinkede mig ind.
-Og du gik ind? -Ja.
Og hvad skete der så?
Hun fortalte mig, jeg var blevet anklaget for at stjæle penge fra en gæsts pung.
Det var ikke mig. Jeg ville ikke gøre sådan noget.
Og det burde du vide.
Hvad følte du?
Med ét ord, knust.
Fortæl os, Louise, om du føler nogen frygt.
Jeg havde drømme om at blive angrebet, og jeg kunne ikke sige, hvem det var.
Jeg ville ikke falde i søvn om aftenen.
Jeg kan ikke få vejret. Jeg hyperventilerer.
Min brystkasse gør ondt. Min arm bliver lam.
Lad os huske, at Louise var offer for et seksuelt overgreb.
Hvordan kan man ikke føle sympati? Det var ydmygende.
Fire ansatte så hende, når hun var mest sårbar,
mens hun sad der, nøgen.
Jeg gjorde, hvad jeg måtte for at overleve.
Jeg vidste ikke, om det var min sidste dag.
Jeg vidste ikke, om jeg ville klare det.
Hun har været igennem et traume.
Hun vil aldrig få den del af sit liv tilbage.
Det vil altid være der.
Overvejede du at fortælle Donna, hvad hendes forlovede gjorde ved dig?
Han var stadig i rummet.
Jeg frygtede, hvad han ville gøre ved mig og hende.
Han havde allerede slået mig.
Jeg anede ikke, hvad han havde gjort,
hvis jeg havde forsøgt at få hjælp.
Louise Ogborn og hendes advokat hævdede, at det var frihedsberøvelse,
men McDonald's sagde: "Det passer ikke.
Ingen holdt hende fysisk fast. Hun kunne være gået når som helst."
Videoen viser, du blev efterladt alene
på kontoret i næsten ti minutter.
Prøvede du nogensinde at åbne døren?
-Nej. Jeg troede ikke, jeg kunne komme ud. -Undskyld?
Jeg kunne ikke komme ud.
McDonald's forslag om, at hun skulle være gået,
var måske en strategisk fejl.
At sige, at en ung kvinde, der var blevet frataget tøj og bilnøgler,
kunne og skulle have stoppet det,
når deres voksne ansatte ikke gjorde.
Hvordan kunne McDonald's have forudset,
at denne mand den niende april 2004 ville ringe til Mount Washington?
Hvis McDonald's vidste, hvad der foregik,
så burde de have forberedt deres ansatte bedre.
Der var et problem, og de fik ikke advaret om det,
for det blev ved med at ske.
McDonald's har ikke taget ansvar for kropsvisiteringen,
der førte til Louise Ogborns store søgsmål mod dem.
Og beskyldninger mod alle andre fortsatte gennem deres afsluttende procedure.
Det er ikke for meget at forvente, at en ansat
kan se forskel på rigtigt og forkert og bruge deres sunde fornuft.
McDonald's prøvede at tørre den af på Louise Ogborn, på Donna Summers,
mens det i virkeligheden var dem, der ikke advarede deres ansatte.
Her ser man, hvor mange restauranter…
MCDONALD'S-SAGER
…der blev ramt, og hvor mange af dem, der var McDonald's.
Og det gør det tydeligt.
Bevæbnet med deres meninger og en liste over instrukser
beslutter juryen, om de skal tage en økonomisk bid
af den største fastfoodkæde i verden
og give den til den tidligere ansatte i Mount Washington, Louise Ogborn.
Juryen kommer tilbage til retssalen.
Juryformanden giver deres dom
til sheriffen, som giver den til mig.
Det ville blive den største dom
nogensinde i Bullitt County, Kentucky.
"Vi i juryen giver Louise Ogborn medhold under instruks nummer ni
og tilkender hende erstatning fra McDonald's Corporation."
En stor sum er på vej i endnu et civilt søgsmål.
Louise Ogborn var den McDonald's-ansatte, der afklædte sig under tvang,
efter nogen ringede til restauranten og udgav sig for at være politibetjent.
Louise Ogborn blev tildelt
over seks millioner dollar i et søgsmål mod McDonald's
og andre involverede i sagen.
Louise har forsvaret sig mod det, der skete,
og det, McDonald's har fejlet i at gøre i over tre år,
og denne jury har støttet hende.
Og vi er så stolte.
Jeg er målløs. Jeg kan ikke tale om det lige nu.
OGBORN FÅR 6,1 MILLIONER DOLLAR I SØGSMÅL
Det var ikke den store gevinst, Ogborns advokater søgte,
men de er glade for pengene og det budskab, McDonald's har fået.
Juryen havde ret.
Hun fortjente det, og jeg følte at…
McDonald's kendte til det her i ti år og forsøgte ikke at stoppe det
og sprede budskabet.
De fik en regning på seks millioner dollar,
måske overvejer de at sørge for uddannelse.
McDonald's er ansvarlig for ikke at beskytte deres ansatte.
Det er hovedsagen.
Hvis de gjorde det for at beskytte bundlinjen og ikke de ansatte,
så er de helt bestemt skurken.
Det var forbløffende,
at McDonald's vidste, det skete
på mange af deres restauranter,
og løsningen ville have været enkel,
og jeg mener, det var et af frk. Oldfathers hovedargumenter.
Det havde været enkelt for McDonald's at underrette deres restauranter.
Sætte noget ved telefonen.
Sætte et skilt med teksten: "En svindler ringer.
Hvis det sker, så gør intet, det er svindel."
Men de advarede ikke deres ansatte.
Tror du, McDonald's prøvede at skjule det?
Det vil jeg ikke kommentere på.
Det, der var chokerende ved søgsmålet,
var detaljerne om, hvor mange fastfoodrestauranter var ramt.
Og hvor mange forlig, der var indgået, som folk ikke kendte til.
Det er ikke kun McDonald's.
Det lignede, der var gjort en indsats for at lægge låg på.
Om det er sket eller ej, ved vi ikke,
men det virkede sådan.
Vi havde nok hver især en følelse af,
at det bare var os.
SVINDELOPKALD NR. 26
Så I kan nok interviewe 99 af de 100 kvinder,
og de ville føle sig ansvarlige og tåbelige.
Det hjælper mig at vide, at der er andre som mig.
Det var ikke kun det, at de ikke tog ansvar og informerede folk
eller tilbød bedre uddannelse eller en advarsel eller anerkendelse.
Spørgsmålet er, om de aktivt skjulte det.
Det handlede ikke kun om dem.
Til syvende og sidst skal personen i røret bøde for sine handlinger.
Folk blev ydmyget alle vegne.
De mente, David Stewart var forbundet
til alle disse sager, fastfoodsagerne.
Om han var eller ej, så var hans navn forbundet med dem.
David Stewart tog tilbage til Florida,
og der blev han, indtil datoen for retssagen blev fastsat.
Mens Stewart er ude og nyder at være sammen med familien,
sørger jeg for, at alle detaljerne er på plads.
Jeg tænkte: "Du kommer til at gå ind i retssalen
og direkte i fængsel, så er det slut."
Retssagen begyndte i oktober 2006,
og det var stort i Bullitt County.
Der var nyhedshold fra hele landet,
der fulgte historien om en ung kvinde,
der blev udsat for et seksuelt overgreb på McDonald's
på grund af svindel.
Anklagerne siger, de sporede taletidskort,
der angiveligt blev brugt, til David Stewart,
en tidligere fængselsbetjent fra Florida.
Alle ville høre om David Stewart.
Hvor boede han? Var han gift? Havde han børn?
Han var gift og far til fem.
Og de kunne ikke finde nogen,
der talte dårligt om ham.
Folk kunne lide ham.
Han foretog opkaldet eller opkaldene.
Jeg mener bestemt, han skal bøde for det her.
Jeg var oprevet og heppede nærmest,
for jeg var personligt forulempet, og det var frygteligt.
Det var den største sag, jeg havde haft.
Aftenen før retssagen tænkte jeg: "Dagen er endelig kommet,
og forhåbentlig går alting til held."
Jeg mente, jeg havde en skudsikker sag.
Jeg havde gjort mit arbejde, vi havde en god sag.
Nu har vi overladt den til advokaterne i retssalene i Mount Washington,
og nu skal de forfølge sagen.
BULLITT COUNTY RETSBYGNING
Romines gik ind og optrådte, som advokater gør.
Jeg tænkte: "Han kan lægge det røgslør, han vil.
Han kan ikke skjule det her." Hver betjent, jeg talte med, sagde:
"I har landets bedste sag."
Der var så mange ting, der virkede usammenhængende
i forhold til den måde, politiet og anklageren forsøgte at fremlægge det.
Det var meget vigtigt for mig at sørge for, at vi fulgte den til dørs,
og at han blev dømt skyldig.
Politiet tror, alle sager er ligetil,
og det er derfor, medierne får politiets udgave.
Som vi har lært i de sidste to år med demonstrationer om social retfærdighed
og George Floyd, Breonna Taylor og mobiltelefonkameraer,
så er politiets version af det, der skete, næsten aldrig det, der faktisk skete.
Vi har David Stewart i køen, der køber et taletidskort.
Vi har David Stewart, der går ind i Walmart den dag,
Massachusetts-kortene bliver købt i en fængselsbetjentuniform.
David Stewart er identificeret ud fra billederne
af inspektøren i fængslet, hvor han arbejdede.
Det må være nok beviser til at dømme nogen, mener jeg.
Walmart-videoen blev fremstillet som bomben
eller det ubestridelige bevis på skyld.
Kunne det være David Stewart? Ja, det kunne være ham.
Men er det uden tvivl David Stewart?
Det er sludder. Man kan se på Stewart, at det er Stewart.
Det er ham. Der er ingen tvivl. Perfekt match.
Men selv med det er resten af beviserne usammenhængende.
For mig var der slet ikke nok beviser i sagen.
Vi gennemgik hans vagtplan.
Hver gang et opkald blev foretaget,
kunne vi vise, han havde fri, han havde mulighed for at gøre det.
Og han var kendt i området, hvor nogle af opkaldene kom fra.
Et var tæt på, en mønttelefon på tanken, hvor han leverede gas.
Der var nogle af opkaldene, hvor David Stewart havde et alibi,
de ikke kunne benægte.
Hans kone vidnede om, at de havde en fast plan,
og når hun arbejdede, skulle han hente børnene.
Vores undersøgelse viste, at Stewart ikke foretog dem.
Det var en fyr, der kørte over alt. Måske ringede han fra denne mønttelefon,
og senere ringede han måske fra en anden mønttelefon.
Personen bruger taletidskort, han tror ikke, nogen kan spore ham.
Han var i butikken, da taletidskortet blev købt.
Vi fik næsten en tilståelse.
Vi var så tæt på, at han indrømmede det.
Han sagde: "Gudskelov, det er slut."
Det var det. Sagde ikke ét ord til.
Retten til at tie. Færdig.
Når politi afhører dig længe,
og du ikke indrømmer at have begået en forbrydelse,
og når de endelig er færdige med at afhøre dig,
og du siger: "Gudskelov, det er slut"?
Det har mere at gøre med afhøringen
end at tilstå en forbrydelse.
Jeg tænkte: "Hvis ikke David Stewart, hvem er det så?"
For fakta og beviser er der.
En del af anklagerens sag
var, at David skulle være en supermanipulerende svindler,
der kan overtale folk til at gøre ting over telefonen,
som de normalt ikke ville gøre.
Det hænger ikke sammen med, hvordan David Stewart altid havde været.
Hans advokat skabte historien om, at han var familiefar,
en hårdtarbejdende fyr, havde en bror, der var politibetjent,
og han klarede at vise juryen,
at David Stewart ikke er manden.
Juryen kom tilbage efter kun to timer.
Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle tro.
David Stewart stod overfor ti til 20 år.
Dommeren spurgte, om de havde en afgørelse, og de sagde ja.
Det lægger en dæmper på lokalet.
Vi i juryen finder den tiltalte ikke skyldig
i tilskyndelse til at begå seksuelt misbrug.
Der har været en utrolig slutning på en utrolig Florida-historie
om det, der kan beskrives som langdistancevoldtægt.
Det var som at blive ramt af et tog. Det slog benene væk under mig.
Jeg blev…
Jeg var lamslået! Jeg tænkte: "Hvad fanden?"
Det var den eneste gang i min karriere,
at der blev dømt ikke skyldig, men jeg kan ikke gøre noget ved det.
Folk var lamslåede. Sagen blev ikke vundet.
Der var ikke nok beviser til,
at juryen troede på, at det var David Stewart.
Problemet i denne sag var, at de ikke havde noget,
der indikerer eller beviser, at David Stewart ringede.
Måske kunne jeg have afhørt ham bedre.
Måske skulle vi ikke have afhørt ham,
men holdt lav profil og overvåget ham.
Jeg mener ikke, vi anholdt den forkerte.
Vi troede, vi anholdt den rigtige.
Han fik en retssag, blev dømt ikke skyldig. Det er processen.
Tror jeg, David Stewart er uskyldig? Ja, jeg tror, han er uskyldig.
Der er forskel i loven
på ikke skyldig og uskyldig, ikke?
Jeg ved, han ikke er skyldig.
Vi præsenterede den bedst mulige sag
for at få retfærdighed for Louise og de andre ofre.
Kunne jeg have anholdt den forkerte? Nej.
Ingen tabte de taletidskort på hans værelse.
Der er spørgsmål, der ikke er stillet, som må stilles.
Det eneste, jeg vidste, var, at min klient ikke gjorde det.
Indtil videre
er jeg ikke blevet gjort opmærksom på, at den forbrydelse er sket igen.
Det er svært at tro på, at kun otte mennesker blev sigtet,
og de var ledere på restauranter, ikke den i røret.
Men der var hundredvis af opkald, og folk tænker:
"Hvad skete der? Blev alle sagerne ikke efterforsket?
Var folk bange for at anmelde det?"
Efter 2004 er svindelopkaldene stoppet.
Personen i røret blev ikke straffet.
Den, der foretog opkaldene, er forstyrret.
Hvem er det?
Dette individ, denne svindler, er en ond seksualforbryder,
der er farlig for samfundet.
Opkaldene er stoppet for nu…
…men er de stoppet for evigt?
David Stewart blev fundet ikke skyldig i alle tiltalepunkter
Han blev ikke yderligere retsforfulgt
i forbindelse med de andre svindelopkald
Han nægtede at deltage i denne film
Efter Louise Ogborns vellykkede sag mod McDonald's
udsendte de følgende udtalelse:
"McDonald's benægter ikke, at det, der skete, var forkert.
Men det har været vores holdning hele vejen,
at hun var offer for ond svindel begået
af individer, der ikke repræsenterer McDonald's."
McDonald's sagde, de advarede personale om svindelopkaldene
før Mount Washington-hændelsen
De sagde, de arbejder for at give deres personale
en tryg og respektfuld arbejdsplads
McDonald's var inviteret til at kommentere på hændelserne,
der beskrives i denne serie - de svarede ikke.
Tekster af: Satine von Gersdorff