És most egy hihetetlen átverés,
aminek a rendőrség szerint sokan bedőltek.
Egy magát rendőrnek kiadó telefonáló elég meggyőző volt,
és meggyőzött pár üzletvezetőt, hogy szexuálisan zaklassa a dolgozóit.
Ha nem egyezem bele a motozásba,
letartóztathattak vagy kirúghattak volna.
Néhány rendőr azt mondta,
van felvétel a történtekről.
Sosem láttam ilyet 30 év alatt.
Ki beszél?
A hívó tökéletes bűntényt követett el,
mert teljesen névtelen maradt.
Egy szexuális ragadozó jár szabadon,
és a telefon még mindig naponta csörög.
NE VEDD FEL A TELEFONT
Odajött hozzám az üzletvezető,
azt mondta, látni akar az irodában.
Erre még nem volt példa.
Azt mondta: „Csukd be az ajtót!”
Az iroda ijesztően kicsi volt.
Fogalmam sem volt, mi történik, de tudtam, hogy nagy baj van.
Tehetetlen voltam.
Dél-Georgiában nőttem fel. Sokszor költöztünk.
Sok kisebb…
67. HÍVÁS
…vidéki településen laktunk.
Deborah az ikertestvérem.
Tizennyolc évesen a Georgia Southern egyetemre mentünk…
DEBORAH TESTVÉRE
…egy kis lakókocsiban laktunk,
mindent megtettünk, hogy boldoguljunk.
Szó szerint hónapról hónapra éltünk. Bizonytalan helyzet volt.
De tudja, ott voltunk egymásnak.
Mindig független akartam lenni, pénzt akartam keresni,
úgyhogy elmentem a Taco Bellhez.
AUTÓS KISZOLGÁLÓ
Tizenkilenc voltam, mikor kezdtem.
Hajnali 3 óra volt,
Deborah akkor ért haza a Taco Belltől,
és elmondta,
hogy nagyon furcsa dolog történt aznap a munkahelyén.
November volt, hétfő éjszaka. Dupla műszakot vállaltam.
Az üzletvezető azt mondta, egy nyomozó van a vonalban.
A rendőr szerint elloptak egy pénztárcát az étteremben,
és rám illik a személyleírás.
Ez megdöbbentett,
mert sosem tettem volna ilyet.
A rendőr azt mondta, két lehetőségem van.
Vagy kijön egy rendőrtiszt
és megmotoz a helyszínen,
vagy hagyom az üzletvezetőnek,
hogy ő motozzon meg.
Azt sem tudtam, mit jelent a pucér motozás.
Kiszolgáltatott voltam.
Szabálykövető.
Semmi értelme sem volt.
Az egész…
nagyon zavaros volt, azt mondta, le kellett vetkőznie.
ÜZLETVEZETŐ
Minden levetett ruhámat át kellett adnom a vezetőnek.
Felolvasta a címkét a telefonálónak,
aztán a széfbe tette.
A rendőr nyugodtnak tűnt, mint aki tudja, mit csinál.
Azt akarta, hogy mozogjak és megizzadjak,
így ha megdörzsöli a bőrömet,
látszott volna a zöld festék.
A rendőr azt mondta: „Ha valahol pénzt rejtett el,
az látszani fog.”
Mindenhol végigdörzsölt,
hogy megnézze, van-e valahol zöld festék.
Mindent megnézett.
A számat, a fülemet és a nemi szervemet.
Előre kellett hajolnom, és megérintenem a lábujjamat.
Mindenhol megérintett.
Annyira megijedtem, hogy tiltakozni kezdtem.
Úgy éreztem, megszégyenítenek.
Folyton azt hajtogatta, hogy fél,
és ha nem teszi meg ezt vagy azt,
letartóztatják.
Ki vagyok én, hogy megkérdőjelezzem, hogy megy ez?
Ehhez nekem semmi jogom.
Végül az üzletvezető feldühödött,
azt mondta: „Bassza meg!”
És letette a telefont.
Odadobta a ruháimat, és kisétált.
A hívás órákig tartott, de egy örökkévalóságnak tűnt.
Mikor kimentem az irodából, emlékszem, az egész
valótlannak tűnt.
Pár nappal később döbbentem rá,
hogy valójában senki sem vádolt lopással,
és hogy nem egy rendőr volt a vonalban.
Azt mondta, nem akar beszélni róla,
vagy témát váltott.
Annyira kínos volt az egész,
hogy nem akartam, hogy igaz legyen.
És ha beszélek róla, valósággá válik.
Az eset után felmondtam, kibuktam az egyetemről,
elvesztettem az ösztöndíjat.
Egyszerűen nem ment.
Évekre felhagytam mindennel.
Deborah-t mindig körüllengte egyfajta ártatlanság
és pozitivitás.
De a történtek után
nagyon magába fordult,
és még mindig érzem…
Elnézést.
Még mindig bűntudatot érzek, amiért nem tehettem többet.
A hívó semmibe veszi az embereket, egyáltalán nem érdekli,
mit érezhet az ember
egy ilyen helyzetben.
Kétségkívül szexuális ragadozó, beteg.
Meg kellett állítani.
Mikor megtudtam, hogy több áldozat is van,
úgy éreztem, kötelességem megállítani,
és fáradhatatlanul dolgoztam ezen.
Már tíz éve tartott a dolog az Államokban.
Megdöbbentett, és nehezemre esett elhinni…
BUDDY STUMP NYUGDÍJAS NYOMOZÓ
…hogy miután felléptünk, hogy megoldjuk az ügyet,
ami 73 esetre és 32 államra terjedt ki,
a telefon még mindig naponta csörgött.
A hívásokat minden esetben Panama Cityből indították.
Minden alkalommal. Egy sem jött Texasból vagy Kaliforniából.
És egy ügyet sem oldottak meg.
Egy észak-dakotai Burger Kingben,
Fargóban az üzletvezető megmotozott egy 17 éves alkalmazottat.
2002-ben egy Taco Bellben az üzletvezető megmotozott
és lopással gyanúsított egy fiatal nőt.
Az ügy túlnőtt rajtam.
De két dolgot nem akartam hallani:
azt, hogy nem, és hogy nem vagyok rá képes.
Telt az idő, és tovább telefonáltunk,
tovább kérdezősködtünk, és…
Mindig egy kicsit tovább jutottunk.
Miután beszéltem Vickel, tudtam, hogy talán van gyanúsítottjuk.
Reméltem, hátha nála van a kirakós következő darabja.
Négy hónapnyi telefonálásba került.
Négy hónapnyi monoton videonézésbe.
De végre volt egy képünk.
A felvételen felülről látható az illető,
ahogy telefonkártyát vesz.
Megvoltak a főbb jellemzői.
Hajszín, magasság, testalkat.
Oldalcsíkos nadrág volt rajta.
Rendőr egyenruha.
A pasas rendőr.
Végre letehettem a telefont, és indulhattam terepre.
Panama Citybe mentünk megkeresni.
Panama Citybe repültem. A nap ősi ellenségem. Forróság volt.
Panama City népszerű üdülőhely. Szerintem tökéletes környék
az efféle telefonokra,
mert a legtöbb ember átutazóban van ott.
Csak pár napig, hétig. Senki sem figyeli, senki sem ismeri őket.
Egy fantomot kerestünk. Ki lehet a férfi a felvételen?
Bárhol lehetett.
Aznap este mind a négy Wendy's hívást átnéztem.
Ugyanazon az estén történtek,
valószínűleg 19:30 és 23:30 között
valahol a közelben.
Erről a benzinkútról volt két hívás
massachusettsi Wendy's éttermekbe
Mindkettő 90 perc hosszú volt, és egymás után történtek,
úgyhogy vagy három óráig a benzinkúton volt.
Hihetetlen, hogy a telefon ilyen közel van az ajtóhoz.
Biztos voltam benne, hogy félreeső helyen van,
kicsit távolabb az üzlettől.
Ez elég meglepő.
Szerintem ez egy hatalmi játék. Kintről telefonál,
járókelők között.
Hatalmat akart az emberek felett.
Tudni akarta, hogy azt teszik, amit mond nekik.
Szerintem többszörös szexuális ragadozó.
Számos hívásról tudunk,
melyben motozást kért nőkre és férfiakra.
A telefonáló nagyon veszélyes ember.
Sokaknak ártott.
Nem is tudjuk, milyen mértékig.
Elmentünk a Panama City rendőrségre,
találkoztunk a helyi nyomozókkal, és elkezdtük kibogozni az egészet,
átbeszéltük az ügyet.
Bekapcsoltam a laptopot, és megmutattam a képeket,
hátha az segít valamiben.
Megmutattam a fotót,
de azt mondták, nem ismerik fel.
Ha rendőr lett volna, felismerik.
Megnézték, és azt mondták: „Nem rendőr.”
Mire én: „De akkor miért visel rendőr nadrágot?”
Azt felelték: „Ez nem rendőr nadrág.” Tessék?
„Ez börtönőr egyenruha. A pasas börtönőr.”
Mire azt feleltem: „Várjunk csak! Hogy?”
Megdöbbentett, hogy rendőr lehet.
Nem akartam, hogy így legyen. Aztán meglepett, hogy mégsem az.
A pasas nem rendőr volt. Hanem fegyőr.
De továbbra is a jó irányban kerestük.
A gyanúsítottak számát egész Floridáról lecsökkentettük
a rendvédelemre,
a börtöni alkalmazottakra.
Úgy éreztem, több esélyünk van a beazonosítására.
Miközben próbáltuk kideríteni, honnan jönnek a hívások,
átnéztem más ügyeket,
de a fő cél az volt, hogy igazságot szolgáltassunk Louise-nak…
KEGYETLEN ÁTVERÉS
…mert ő volt az áldozat.
HÍREK 23:30-KOR
Egy állítólagos rendőr felhívott egy McDonald'sot
2004. áprilisában Mount Washingtonban.
Elhitette az üzletvezetővel, hogy Louise Ogburn lopott.
Rávette az üzletvezetőt és a vőlegényét,
hogy megmotozzák és szexuálisan zaklassák Ogburnt.
A vőlegény, Walter Nix
azt mondta, a telefonálót igazi rendőrnek hitte.
Tudta, hogyan hasson rájuk.
Elhitette velük, amit mond,
és meggyőzte őket, hogy kövessék az utasításait.
A legtöbben azt mondják, nem hitték volna el, ha valaki motozást…
CONNIE LEONARD HÍRADÓS
…követel a telefonban.
A telefonáló nagyon jó volt abban, amit csinált.
Az a fajta fickó volt, aki sosem emelte fel a hangját.
Pontosan megfogalmazta, mit és hogyan akar,
és körülírta, hogyan csinálják meg,
így ha kétségük támadt, gondolták, ha meg tudja indokolni, az elég,
hogy eloszlassa a kételyt,
és megtették, amit akart.
A hívó hatósági személynek hangzott,
ezért azt kérte,
hogy takarják le az ablakokat, és senki se lásson be,
hogy védje őket és Louise-t.
Leírást adott egy alkalmazottról
és a ruházatáról.
Gondolhatnák: „Honnan tudta, hogy nézett ki az alkalmazott?”
Azt hitték, rendőrrel beszélnek.
Amennyire ők tudták, egy rendőr volt a vonalban,
és egy céges McDonald's alkalmazott a másikban
a rendőrrel együtt.
Szóval úgy voltak vele, hogy rendben van.
Úgyhogy folytatták, lépésről-lépésre,
látni akarta, meddig juthat el.
Kétségtelen, hogy ebben az esetben a telefonáló a bűnöző,
a gonosz, de az emberek Donna Summerst hibáztatják
és a vőlegényét, Walter Nixet.
Csak azért, mert nem találtuk a hívót, ne gondolják,
hogy a bűnrészeseket nem állítjuk elő,
és nem büntetjük meg.
Walter Nix és Donna Summers miatt történhetett meg.
Nix szénája nem állt jól. Súlyos vádak elé nézett.
Egyértelmű bizonyítékunk volt,
esélye sem volt, hogy kidumálja magát ebből.
Walter Nix ügye nem állt jól,
bevallotta a bűncselekményt, felkerült a szexuális bűnözők listájára,
és öt év börtönbüntetést kapott.
WAVE 3 HÍREK
Jó napot! Lori Lyle vagyok. Börtön vár egy férfira Bullitt megyéből,
amiért követte egy rendőrnek vélt hívó utasításait,
és szexuálisan zaklatott egy tinédzsert.
Mr. Nix nagyon jó ember, aki szokatlan helyzetbe keveredett,
és rossz döntést hozott.
A bíró másként ítélte meg Nixet.
Elutasította az első vádalkut csak próbaidőre,
de elfogadott egy újat, melyben volt börtönbüntetés.
Döbbenetes számomra,
hogy valaki elkövethet ilyesmit
pusztán egy telefonhívás miatt.
A vádalku után Nixet végül
öt év állami fegyházra ítélték.
Donna Summers is szörnyű dolgot követett el, önszántából.
Senki sem tartott pisztolyt a fejéhez.
Engedelmeskedett a telefonálónak,
és ennél több esze lehetett volna.
Felelősségre kellett vonni.
Szembesíteni vele, mit tett.
Donna Summers is vádalkut nyújtott be, de az övé az Alford-vádalku volt,
vagyis bevallja, hogy bűnös,
mert elég bizonyíték van az elítélésére,
de jogi értelemben továbbra is ártatlan marad.
Szóval bűnösnek vallotta magát kihágás vétségében, és egy év próbaidőt kapott.
A BÍRÓ PRÓBAIDŐRE ÍTÉLI A MOTOZÓT
Donna nem került börtönbe, de kirúgták a McDonald’sból.
Gyorsan megszabadultak tőle, mintha pestises lenne.
Bekerült a hatórási hírekbe
emiatt az ügy miatt.
Valószínűleg tönkrement a karrierje.
A telefonáló utasításait követtem.
Semmit sem önszántamból tettem.
Nem vagyok bűnöző.
És bűntudatom van,
erős bűntudat mardos a történtek miatt.
Ez tönkretette az életemet. Teljesen megsemmisítette.
Felhívta őket valaki,
bűncselekményre kérte őket, és ők engedelmeskedtek.
Sosem fogom megérteni, hogy juthat eszébe valakinek,
hogy ilyesmit tegyen egy másik emberrel,
csak mert azt mondták a telefonban.
Sokakkal beszéltem, mind azt mondták: „Hülye lettem volna megtenni!
Miért nem tették le?”
DR. JERRY M. BURGER SZOCIÁLPSZICHOLÓGIA PROFESSZOR
Engem is sokkolt.
Megdöbbenve olvastam a telefonálóról,
és azt gondoltam, amit legtöbben:
„Hogy tehette ezt valaki?”
De eszembe jutott, hogy ez ugyanaz a reakció,
mint a Milgram-tanulmányban.
Engedjen ki! Nincs joga itt tartani!
Engedjen ki!
- Folytassa, kérem! - Engedjen ki!
- Folytassa! - Engedjen ki!
Stanley Milgramet érdekelte, miért engedelmeskednek olyan sokan
a hatósági személyeknek,
még akkor is,
ha valami szörnyű dolgot parancsolnak.
Milgram egy mesterséges helyzetet alakított ki egy laboratóriumban,
ahol az engedelmességet tanulmányozta.
Háromszereplős kísérlet volt.
Egyikük a kísérletet végző személy,
a másik egy valódi résztvevő, a harmadik pedig egy színész volt, aki eljátszotta,
hogy részt vesz a kísérletben.
A tanár feladata az volt, hogy feladjon egy egyszerű memóriatesztet.
Ha a tanuló rosszul felelt, akkor kapott érte
egy áramütést, és a tanár feladata volt,
hogy az áramütést adja.
ÁRAMÜTÉS-GENERÁTOR
Persze valójában nem érte áramütés…
INTENZÍV - EXTRÉM
…és úgy intézték, hogy mindig az lett a tanuló,
aki résztvevőnek adta ki magát.
A tanuló szándékosan adott rossz válaszokat,
így a tanárnak kötelessége volt egyre erősebb áramütést adni.
TANÁR (VALÓDI RÉSZTVEVŐ) TANULÓ (SZÍNÉSZ)
Rossz!
Kétszázhuszonöt volt.
A válasz „zaj.”
A Milgram-résztvevők 65%-a folytatta az áramütéseket,
bár úgy tudták, rendkívül fájdalmas, akár halálos a dózis.
Minden alkalommal kínlódtak, mikor meg kellett húzniuk a kart.
De belső ellenállásuk dacára
a helyzet olyan erőteljes volt, hogy végül minden esetben
meghúzták a kart.
Ki húzta meg a kart?
- Én. - És miért nem tudta abbahagyni?
Abba akartam hagyni! Nem engedi!
És ebben az volt a legérdekesebb, hogy megmutatta:
bizonyos körülmények között…
valószínűleg bármelyikünk képes valamiféle durvaságra,
akár olyasmire is, ami egyáltalán nem jellemző ránk.
RAPID CITY, DÉL-DAKOTA
Pár óra alatt minden megváltozott. Az előbb még szívességet tettem valakinek…
ALLAN - 89. HÍVÁS
…majd életfogytiglan várt,
csak mert felvettem a telefont.
Naiv voltam. Hittem…
Hittem a hatóságokban, és elhittem, hogy egy rendőr volt.
És elhittem, hogy segítek valakinek
tisztáznia magát egy vád alól.
RANDAL E. CONNELLY ALLAN ÜGYVÉDJE
Elmentem a börtönbe, hogy találkozzak Allannel.
Meséltek egy szélhámosról, aki rendőrnek
adta ki magát a telefonban,
és szörnyű dolgokra vette rá.
Komoly vádak elé nézett, mint például nemi erőszak és emberrablás.
De Allanre nem illett egy erőszaktevő vagy emberrabló profilja sem,
akikkel valaha dolgom volt.
Elvállaltam az ügyet, és vállaltam, hogy megoldom, a család miatt.
Az 50-es éveim elején jártam, mikor megkaptam az állást.
Üzletvezető-helyettesnek vettek fel.
Új voltam ott, még betanítás alatt álltam.
Aznap már majdnem véget ért a műszakom.
Csörgött a telefon.
Úgyhogy felvettem.
Az úriember azt mondta:
„XY vagyok a Rapid City-i rendőrségtől.”
Panasz érkezett az egyik alkalmazottjuk ellen, aki pénzt lopott
egy vásárlótól.
Arra gondoltam: „Hú! Egy alkalmazottam lopott egy vásárlótól?”
Nem tudtam hova tenni.
A rendőr azt mondta…
a lány vagy bemegy az őrsre,
ahol pucéran megmotozzák, vagy megmotozhatom a Hardee'sban.
Beleegyezett, azt mondta, inkább motozzák meg a Hardee'sban,
mint a rendőrségnél.
Vonalban maradtam, a férfi elkezdte mondani, mit tegyek.
Vegye le a cipőjét! Van benne pénz?
Vegye le a blúzát, és nézze meg az ujjában!
Minden ruhadarabot le kellett vennie,
hogy megnézhessem, rejtett-e valahova pénzt.
Eközben a fiatal hölgy is
tizenháromszor beszélt a hívóval.
Ugyanúgy hallotta, mint Allan,
ahogy elmondja a következő lépéseket.
Azt kérte, csináljon terpeszugrásokat,
de úgy, hogy hallhassa is, hogy meggyőződhessen róla,
megteszi, amit mond neki.
Az egész két és fél, három óráig tartott,
ami lehetővé tette a hívó számára,
hogy kidolgozza a helyzetet, és olyan messzire vigye, amennyire lehet.
A hangja nagyon kimért és parancsoló volt.
Azt mondtam: „Nem, ebben nem akarok részt venni,”
de úgy éreztem, nincs más választásom.
Nem találtam pénzt. Gondoltam: „Jó, akkor ennyi.”
De azt mondta, drogot kell keresnem nála.
Azt gondoltam: „Mi? Azt hittem, a pénz miatt kell megmotozni.”
Aztán további parancsokat adott.
A hívónak konkrét kérései voltak,
meg kellett érintenie…
MEGFOGTA A MELLBIMBÓMAT
…az intim testrészeit.
ELŐRE KELLETT HAJOLNOM, MEGFOGTA A FENEKEMET, ÉS SZÉTHÚZTA
„A hüvelyében keresett drogot?” Egy rémálom volt.
Tudtam, hogy véget kell vetnem ennek.
Akkor jött be a helyettesem.
És arra gondoltam: „Egek, mit tettem?”
Kirohantam, hazamentem.
Allan pszichológiai manipulálás és zsarolás hatására olyat tett,
amit rettenetesen megbánt.
Kérdéseket tettem fel magamnak:
„Rendőr volt? Vagy átvertek? Mi történt valójában?”
Sokkos állapotban voltam.
Másnap reggel bementem a Hardee'shoz.
Két nyomozó várt, három bűncselekménnyel vádoltak.
Két emberrablás és egy nemi erőszak másodfokon.
Nem akartam elhinni, ami történik.
PENNINGTON MEGYEI BÖRTÖN
Az én szememben Allan már a nyomozás korai szakaszában is
egy áldozat volt.
A leglényegesebb részlet talán az, hogy a helyiségben volt egy kamera,
ami felvette az egész két és fél, három órán át tartó motozást.
Volt róla felvétel.
A fiatal hölgy az elején
megkérte Allant, hogy takarja le a kamerát.
Nemet mondott. Nyomatékosan elutasította,
hogy elfedje az eseményeket.
Egy bűnöző sem szeretné,
ha felvennék a bűntettét.
Ez abszurd.
A tárgyalás homályos.
Csak arra emlékszem, hogy ott állok,
és elmondom az igazat.
Őszinte volt, mert Allan ilyen.
Az esküdtszéknek meg kellett ismerniük őt. Látniuk kellett, milyen valójában.
Nem voltam ott lélekben,
fogalmam sem volt, mit fognak mondani.
Csak arra gondoltam: „Egész életemet rács mögött tölthetem.”
A bíró megkérdezte az esküdteket: „Meghozták az ítéletet?”
„Az esküdtszék a vádlottat nemi erőszak és emberrablás vétségében…
nem találta bűnösnek.”
Kiderült, voltak, akik hittek nekem.
Mert nem tudtam, hisz-e nekem valaki.
A családomon kívül természetesen.
Az esküdtszék megvetheti a vádlottat,
de a bizonyítékok alapján felmenthetik.
Ez volt a legékesebb példája, amit valaha láttam,
hogy az esküdtszék képes efféle különbséget tenni.
Az ügy felforgatta az életemet.
Az ismerőseim…
Mind azt gondolták: „Hogy tehet ilyet valaki?
Ennek nem akarok a része lenni.”
Néhány igazán jó barátom is…
megszakította velem a kapcsolatot.
Csak annyit mondanék a fiatal hölgynek,
hogy szívből sajnálom.
És hogy ez az egész…
Beárnyékolta az életemet.
A hívó tökéletes bűntényt követett el,
mert teljesen névtelen maradt.
Lehet 1500 vagy 100 kilométerre is.
Szóval a rendőrség azonnal az előttük álló férfit vizsgálta ki.
Nem érdekelte őket,
hogy megtalálják a telefonálót.
Panama Cityben vagyunk, a telefonáló után nyomozok.
Megtudtuk, hogy nem rendőr, hogy egy börtönben dolgozik.
1. BÖRTÖN
Három börtön van a környéken.
3. BÖRTÖN - 2. BÖRTÖN
Odamentünk.
Odamentünk a legközelebbihez. Aztán a következőhöz.
Ha kellett volna, a harmadikhoz is.
Odamentünk az első börtönhöz,
bementünk az igazgatóhoz, bekapcsoltuk a laptopot, és azt gondoltuk:
„Ez pofonegyszerű lesz.”
Megnézték a képet, és azt mondták: „Nem tudjuk, ki ez.”
1. BÖRTÖN
Nem tudták, ki a fene az.
Összepakoltunk,
3. BÖRTÖN - 2. BÖRTÖN
kocsiba szálltunk, és elmentünk a másodikba.
Közeledtünk. Valaki tudta, ki az emberünk.
Harminckét éve dolgozom börtönben.
CHRIS HUBBARD BAY MEGYEI BÖRTÖN
Június 30. átlagos nap volt.
A Bay megyei börtön parancsnoka szólt, azt mondta, jött pár nyomozó,
szeretnék, ha megnéznénk egy képet.
„Persze,” mondtam.
Elmentünk a második börtönbe, át a biztonsági ellenőrzésen,
majd az igazgató irodájába.
Ott volt az igazgató és egy biztonsági őr.
Megnyitottam a képet, az igazgató és a biztonsági őr megnézték.
Mutattak egy képet a callaway-i Walmart
biztonsági felvételéből.
Fentről vették, a kasszára nézett.
És amint ránéztünk, láttuk.
„Úristen, ez David Stewart!”
„Tessék?” kérdeztem.
„David Stewart.”
Mi a fene?
Azonosítottuk. Nem tudtam, mit mondjak.
Amikor azonosítottuk, a rendőrök izgatottak lettek,
mert megtalálták a hiányzó darabot.
Dawid Stewart volt az, már tudták, kit keressenek.
Megkérdeztem az igazgatót: „Itt dolgozik David Stewart?”
Mire ő: „Nem csak itt dolgozik…
de most is itt van.”
Meg voltam döbbenve. Nem csak azonosítottuk a fickót,
de épp ott tartózkodott az intézményben.
Gondoltam, ha kikérdezzük, megtörik.
Vallomást akartam.
Azt mondtam az igazgatónak: „Készen állunk. Hozza be!”
David Stewart fegyőr volt. A második műszakot vitte 15:00-23:00-ig.
A fő feladata az őrizet és a rabok fegyelmezése volt,
és hogy meggyőződjön róla, mindenki biztonságban van.
Bejött az igazgató, egy férfi követte.
Ugyanúgy nézett ki, mint a képen és a felvételen. Nem lehetett elvéteni.
Fehér férfi, kábé 180 cm magas, hátrafésült, fekete haj.
Bemutatkoztam, és megkérdeztem, mit gondol, miért vagyunk itt,
és miért akarunk beszélni vele.
Azt mondta, fogalma sincs.
Még csak fél perce volt bent, de máris nagyon feszengett.
Azt gondoltam, itt az idő, mert tudtam, hogy elkaptuk.
Azt mondtam: „Tudjuk, hogy maga volt a telefonos zaklató Massachusettsben
és egyéb településeken országszerte.”
Ekkor elkezdett izzadni, remegni.
Gondoltam: „Helyes.”
Aztán azt kérdezte: „Megsérült valaki?”
Majd azt mondta: „Hála istennek, vége van!”
Amikor ezeket kimondta, tudtam, hogy megvan az emberem.
Kétségtelen. Azt mondtam: „Felvételünk van önről,
telefonkártyákat vesz.”
Azt felelte: „De nem én vagyok a telefonáló.”
Tagadta, hogy kártyákat vett.
Nem vallott. És nem volt hajlandó többet mondani.
Úgyhogy leállítottuk a kikérdezést, nem mondtunk többet.
Amikor megtudtam, mekkora ügyről van szó,
nem akartam elhinni, mióta tart anélkül, hogy elkapták volna.
Még mindig le voltunk döbbenve.
Túl késő volt, hogy megfigyeljük Stewartot.
Tudtuk, hogy úgysem kapnánk rajta.
A vallomása kellett, de nem volt rá hajlandó.
A nyomozás egy hajszálon függött.
Még több bizonyíték kellett.
RENDŐRSÉG PANAMA CITY, FLORIDA
RENDŐRSÉG
Úgyhogy visszamentünk a Panama City-i rendőrségre,
hogy megbeszéljük, mi legyen a következő lépés.
Szereznünk kellett egy házkutatási parancsot.
ZSÁKUTCA
Stewart Fountainben élt,
negyven kilométerre Panama City központjától.
Fountainben sok a földút, az emberek mobilházakban laknak.
Nem akarják, hogy bárki zargassa őket,
vagy hogy bárki odamenjen.
Egy erdős környék mélyén lakott,
egy lakókocsi és egy kis fészer állt a telken.
David nem tudta, hogy átkutatják a házát, amíg…
ajtót nem nyitott.
A rendőrök teljesen átkutatták a házat.
Több rendőrmagazint is találtak.
Számos rendőri állásra is jelentkezett
a környéken.
Naplókat is találtunk. Egy ideig
részmunkaidős rendőrként dolgozott valami helyi rendőrségnél,
és ilyesmiket írt:
„Április 21. hétfő: Brockkal mentem. Kétszáz km/h-val üldöztünk valakit.”
„Április 30. szerda: 225 km/h-val üldöztünk egy őrmestert.”
Megszállottan imádott rendőr lenni.
Látszott, hogy örömet okoz neki.
De ez nem segített az ügyben. Egyértelmű bizonyíték kellett.
Mindent átkutattak. A telket, a fészert…
és bumm!
Találtak egy telefonkártyát.
A fő bizonyíték egy előre fizetett kártya.
Reméltem, hogy a kártyával
hozzá tudjuk kapcsolni Mount Washingtonhoz vagy Massachusettshez.
Az lett volna a hab a tortán.
Meg kellett győznöm az államügyészt a vádakról.
Azt akartuk, hogy szexuális bűncselekménnyel vádolják,
mert ez illett leginkább a bűntényekre.
Mást vett rá, hogy szexuálisan zaklassa az áldozatokat.
Az ügyész csak telefonos átverésnek tartotta.
Habár beteg és megalázó volt,
az ügyész szerint nehéz lett volna Stewartot szexuális bűnnel vádolni,
mert csak telefonos átverés volt, nem tartózkodott ott személyesen.
Csak telefonált.
Tíz éve zaklatta az embereket.
Megtalálom, erre nem akarják megvádolni.
Nem akartam elhinni.
Felhívtam Buddy Stumpot Mount Washingtonban.
Vic felhívott, és megkérdeztem: „Mi a helyzet arrafelé?”
Én 1000 kilométerre voltam. „Lecsuktátok?” kérdeztem.
Vic azt mondta: „Nem hiszem, hogy elég bizonyíték van megvádolni.”
Mire én: „Mi? Nem vádolhatjátok meg? Tudjuk, hogy ő volt.
Tudja, hogy nyomoz utána a rendőrség,
és azt mondjátok, szabadon mászkálhat,
és lerázhat minket?”
Azt gondoltam: „Kidolgoztam a belem az ügy miatt az eltelt három hónapban,
sikerül azonosítanunk, és elsétálhat?”
Azt mondtam: „Véget kell vetnünk ennek a baromságnak.”
Minden erőmmel megpróbáltam letartóztatási parancsot szerezni ellene.
Találkoztunk a megyei ügyésszel, a főügyésszel,
a körzeti bíróval,
és megkaptam a parancsot Stewart letartóztatására.
Felhívtam a feleségemet: „Szívem, pakold össze a holmim!
Floridába megyek, Panama Citybe.”
Elkapom a fickót. Hazahozom.
Végre egy kis elégtétel
a sok erőfeszítésünkért.
Mégis mi baj lehetne?
STEVE ROMINES DAVID STEWART ÜGYVÉDJE
A rendőrség minden ügyet biztosra vesz.
Az ő verziójuk a történtekről szinte sosem egyezik a valósággal.
Hogy az ügyfelem, David Stewart ártatlan-e?
Biztosan tudom, hogy nem bűnös.
A feliratot fordította: Zsámán Jetta