ЗВАЛИЩЕ РОСІЙО
Сільво!
Агов!
Якого хріна?
От бляха.
Що ти тут робиш?
Вони катували і вбили Нурію.
Заходь.
Татку, чому вони ненавиділи один одного?
Хто?
Дядько Рікардо і дядько Роман.
Хто тобі сказав?
Не знаю. Десь почула.
Це брехня.
Не кажи і не думай так більше, гаразд?
Вони не ненавиділи один одного.
Вони були налякані через брехню. Тому ніколи не бреши.
Гадаю, вона зрозуміла.
Хто це був?
Мікі.
Ти впевнений?
Я намагався їх зупинити.
Убив двох його людей.
-Тебе можуть звинуватити? -Тебе лише це турбує?
-Заспокойся. -Я спокійний.
Вона щось сказала?
Ні.
Та коли знайдуть тіла, знатимуть, що там був ще хтось.
-Ти мусиш зупинити цього сучого сина. -Зупиню.
Але на все свій час. Нехай передадуть пошту.
Він не перший корумпований поліціянт і не останній.
Мікі — важливий шматок пазла, але лише шматок.
Треба викрити всю організацію.
Ніхто не казав, що буде легко.
-Ти знав, на що йшов. -Я не думав, що мені брехатимуть.
Ти приховувала правду про Нурію, поки не стало надто пізно.
Я захищала тебе.
Ми обоє хочемо, щоб вони відповіли за законом.
Без винятків.
Не сумнівайся в мені.
Нурія знала, де Царська пошта?
Ні.
Ти мусиш дізнатися. Інакше в нас нічого немає.
Роман і Рікардо Манчадо мертві.
Що?
Вони вбили один одного, як звірі.
Похорон за дві години на цвинтарі Монтжуїк.
ЗАЛІЗНА РУКА
РОЗДІЛ 8 КРЕВНА СПРАВА
Ми зібралися тут в особливо сумний і болісний час,
щоб поховати наших братів,
Романа та Рікардо Манчадо.
Ми прийшли віддати нашу любов і молитви
тим, хто перебуває в жалобі через втрату близьких.
Ми просимо Бога пробачити
нашим новопреставленим братам їхні провини.
Мої співчуття.
Дякую.
Усе добре?
Так.
Мої співчуття, Росіо.
Мені шкода.
Нехай Господь вислухає наші молитви
і проявить милосердя з огляду на біль втрати.
Несторе.
Мої співчуття. Як Хоакін?
Є новини?
Поки стабільний…
Прийми наші співчуття, Росіо.
Дякую. Це важкий удар.
Можу собі уявити.
Сім'я — найцінніше, що в нас є.
Її слід берегти.
Я на хвилинку.
-Кажи. -Я дзвоню тобі весь ранок.
Ти де? У нас проблема.
-Заспокойся. -Заспокоїтися?
Та сука була не сама.
Вони намагалися її врятувати і вбили двох наших. Сільва мертвий.
Можна?
-Привіт. -Привіт, Сандро.
Тобі не сумно?
Що ти таке кажеш, Мікі?
Є ще один кріт, і ми не знаємо, хто це.
Ти мене чуєш?
-Що їм відомо? -Не знаю.
Приїдь і запитай її. Вона мертва.
Треба знайти того іншого щура.
Я цим займуся.
Розпитаю Кармону. Може, він щось знає. Я передзвоню.
Тримай телефон при собі.
Росіо.
Прийми мої співчуття.
Ми цінуємо вашу сім'ю.
Твій батько багато зробив для нас.
Дякую.
В Італії кажуть:
«Що темніша ніч, то яскравіше сяють зорі.
Що глибше горе, то ближче Бог».
Несторе!
Я не бачу Сандри. Я не знаю, де вона.
Заспокойся. Вона була з тобою.
Ні. Ви бачили мою дочку?
-Сандро! -Сандро!
Сандро!
Залазь, мала. В машину.
Он вона!
-Сандро! -Дівчинка в них!
Сандро!
Росіо!
-Зачини двері! -Вони близько! Швидше!
Стій!
Тримай її руку!
Агов!
У машину!
Не сіпайся.
-Як звідси виїхати? -Я не знаю.
-Несторе! Де вони? -Не знаю.
-Швидше. -Газуй!
Газую, босе.
Ну ж бо, бляха!
Он вони! Там!
Три, будь ласка.
Ходімо.
Подивіться. Лізуть поза чергою.
-Займіть чергу. -Тут черга.
-Проходь. -Перепрошую, місць немає.
Дівчинці погано. Нам треба назад у готель.
Нам треба в готель.
Прошу, ми не можемо чекати 40 хвилин.
-Дякую. Пробачте. Дякую. -Безсоромні!
-Стійте! -Хуане, зупини їх.
Вони забрали нашу дочку!
Що ви робите?
-У них наша дитина! -Зупиніть їх!
Не вийде. До порту десять хвилин.
Порт.
Вікторе!
У порт. Її везуть у порт.
Сядь їм на хвіст! Не загуби!
Вони нас переслідують.
-За ним! -Швидше!
Курва!
Швидше, Несторе!
Тримайся ближче. За ним!
Агов!
Обережно!
Ці виродки ніяк не відчепляться.
Замовкни, ідіоте.
Бляха!
Що там, Фіделю?
Ми майже на місці. Приготуй усе.
Обережно, Несторе.
Обережно!
Стукни його, ну ж бо!
Стукни його!
Гальмуй!
Курва!
Агов!
Обережно, вантажівка!
Ну ж бо!
Бляха!
З дороги, придурки!
Чорт! Посуньтеся!
Геть з дороги!
Бляха! З дороги!
Агов!
Швидше.
Я не бачу Віктора.
-Он там! -Он він.
-Зупинися! -Знаю.
Агов!
Їдь.
Ні.
-Здоров. -Де наша дочка, паскудо?
Заспокойся, вдихни і слухай уважно.
Я не повторюватиму.
Мені начхати
на вашу сімейну драму, чуєш?
Я втомився чекати.
Поверни кокаїн.
І негайно.
Покажи мені мою доньку.
Сандра.
Що ви з нею зробили?
Поки нічого.
Але якщо я не отримаю пошту до завтра,
то наступного разу вона не спатиме,
а буде мертва.
Ти мене чуєш, вилупку?
Двадцять чотири години.
Що робитимемо?
Залишся з нею.
Я вам передзвоню.
Несторе.
Росіо, я поверну Царську пошту.
Але як ти…
Послухай мене.
Повір мені.
Повір.
Ми її повернемо.
Не хвилюйся. Усе буде добре.
ПІЦЕРІЯ ДІ КАМПОЛО
Спокійно.
Ти про це знав?
Ні. Чого тобі від мене треба?
Поговори з ними. Життя моєї дочки в небезпеці.
Я зроблю, що просиш,
але це не допоможе, якщо не даси їм те, чого вони хочуть.
Дам. Я дам.
Я чогось не знаю?
Тільки того, що все буде готово завтра вранці.
Подзвони їм і домовся про передачу.
Добре.
Але коли все це закінчиться, тобі доведеться дещо пояснити.
Коли закінчиться.
І скажи їм, що якщо вони скривдять мою доньку,
я не зупинюся, поки не вб'ю їх.
І що? Що скажеш?
Усе добре.
Я влаштую дівчинку нагорі. Зараз повернуся.
Француз.
-Що, Французе? -Якого хріна ти з нею зробив?
Спокійно. З малою все добре.
Не треба було нападати на її сім'ю. Є ж кодекс.
Мені начхати на кодекс, Французе.
Ми їм нічого не винні.
Це вони загубили мій товар.
Добре.
Манчадо запевнили мене, що повернуть пошту завтра.
Але попереджаю, якщо з дівчинкою щось станеться,
угода полетить під три чорти, ясно?
Так, друже.
Дівчинка буде ціла.
Двадцять чотири години.
А потім – не знаю.
Сподіваюся, ви теж виконаєте свою частину угоди.
Так. Ми завжди виконуємо.
Тоді добре.
Поклади її на ліжко.
Обережно.
Не бійся.
Тобі тут нічого не загрожує.
Я приготую щось поїсти.
Зараз повернусь.
Треба подзвонити татові.
Ні, Лусіє.
Мені набридло інформувати про все тата.
Відтепер я приймаю рішення.
Ясно тобі?
Ясно?
Так, добре.
Треба поговорити.
Я тебе наберу.
Що сталося?
Сюди. Ну ж бо.
Велику, он там.
Цю. Швидше.
Хаві, де ти був?
Я зі вчора тобі дзвоню. Я хвилювалася.
Я був зайнятий. Потім.
Швидше. Часу обмаль.
Покваптеся. Ходімо.
Що в тебе з рукою?
Нічого. Нещасний випадок.
Обережно на кути. Рами теж цінні.
-Покваптеся. -Добре.
Не розповіси, що, у біса, відбувається?
-Я реінвестую. -Що це означає?
Мені потрібні гроші, ось що.
Це подарунок батька. Їх не можна продавати.
Усе можна продати, Ірене.
Без моєї згоди — ні. Картини не твої.
Спільне майно, пам'ятаєш? «В радості і в горі».
Бляха, Хаві!
Це неприємно.
Тим паче для мене.
Тому й попереджаю.
Отже, все вирішено?
Я не міг нічого вдіяти.
Пілар, я знаю про твої обставини,
але вони бачать лише втрату довіри громади.
Мене звільнять?
Ні, якщо вдасться цього уникнути.
Буде краще, якщо ти візьмеш самовідвід.
Кому передадуть справу?
Кому треба.
Пілар, це дуже серйозно.
Ти втратила багато офіцерів,
і зникла офіцерка відділу внутрішніх розслідувань.
Міністр хоче, щоб хтось за це відповів.
На нас тиснуть.
А вони можуть?
Та щоб тобі. Звісно, можуть.
Хочеш зберегти роботу — роби, що кажу.
Я заспокою колег.
Якщо пощастить, ти це переживеш.
Добре.
Коли призначать нового суддю, я хочу порівняти записи.
І все.
Зробиш це через третіх осіб.
Не наближайся до Барселони ближче ніж на 100 км.
МОРСЬКИЙ ЦЕНТР БАРСЕЛОНИ
-І що? Гарний човен? -Так. Він мені завжди подобався.
Для тебе — 800.
Я можу дати 500.
Це навіть не третина вартості.
Так, але човни швидко знецінюються.
Ми друзі чи ні?
Навіть наші дружини — подруги.
Так, але дружба — це одне, а бізнес — інше.
Не варто плутати. Сам знаєш. Ти мене цього навчив.
Сучий син.
Я б із радістю допоміг, але…
можу дати лише пів мільйона.
Вирішуй.
Чекай, не йди. Поговорімо про це.
-Вітаю, Хорді. -Як життя, Пепе?
-Ти як? Давно не бачилися. -Добре.
-Як справи? -О ні.
Залиш мене на хвилинку із зятем.
Авжеж. Подумаєш?
Хорді, що сталося?
Чого ти не відповідаєш на дзвінки?
Що відбувається?
Ірене розповіла мені про картини.
-І що ти виставив човен на продаж. -Він практично новий.
Човен — подарунок моїй дочці,
продасть, коли сама захоче.
Скажи, навіщо тобі гроші?
У мене проблема. Велика.
Про яку суму йдеться?
Один мільйон готівкою.
Це надто багато.
Я казав дочці, що з тобою самі клопоти.
Не знаю, що в тебе за проблема,
але, маю надію, це не вплине на неї чи мого онука.
Хорді, я втрапив у халепу, але я все виправлю,
з твоєю допомогою чи без.
Ти, як ніхто, знаєш,
що бізнес буває брудним.
Більше ні слова.
Добре.
Я позичу тобі гроші.
Але в Іспанії не маю.
Доведеться їхати в Андорру.
Нестор дзвонить.
Зупинись.
Кажи.
Я говорив з Французом.
Він не знав про плани Аріеля та Лусії, але він на нашому боці.
У нас доба. Життя Сандри в небезпеці!
-Знаю, але я знайду пошту. -Як? Де? Вона давно зникла.
Повір мені. Я близько. Твій дядько лишив хвости.
Ми навіть не впевнені, що він причетний.
Росіо.
Спитайте Вальє.
Рос…
Агов!
Стій!
Стій уже!
Агов!
-Що таке? -Той малий украв мою сумочку.
-Стій! -Куко!
Відпусти мене!
-Куко! -Стій!
-Стій. У тебе її сумка? -Ні, клянуся, це неправда.
Правда. Ти вкрав її в Равалі.
Ти ненормальна! Я не крав.
-Вкрав. -Куко, не обманюй.
Я багато пробачаю, але не брехню друга.
В сумці була SD-картка. Вона в тебе?
Гроші, сумку залиш собі. Мені потрібна картка.
-Ні. І все це через картку? -Так.
Це пам'ять з татового телефона.
-Телефон не розтрощило? -Ні.
Як ти її знайшла?
Одна зі стивідорок, Нурія, вона офіцерка поліції під прикриттям. Нестор сказав.
Вона дала картку мені, дочці Хоакіна, розумієш?
-Там щось важливе. -Добре.
Ходімо пошукаємо.
Іди.
Він тут. Я його спитаю.
-Ти йому довіряєш? -Так.
Йому нелегко живеться.
Мама — наркоманка, і він робить усе, щоб вижити.
Угу, краде.
Не більше за інших.
Я йому довіряю, бо знаю, чим він ризикує для своїх.
Вибач. Хто я така, щоб його засуджувати?
І що?
Мій друг Вальє забрав гроші і продав сумку одній з тих дівчат.
Що він зробив із рештою?
Гидота.
Це вона.
Є?
Так.
Молодець, Куко.
Гарна робота. Дякую.
Ще побачимось.
Що сподіваєшся знайти?
Не знаю. Те, що проллє світло на випадок із батьком.
ЗАВАНТАЖЕННЯ ПАМ'ЯТІ
ПОВІДОМЛЕННЯ
Останнє отримане повідомлення.
ХОЧЕШ ПОВЕРНУТИ ЦАРСЬКУ ПОШТУ, ПРИХОДЬ НА ПІВДЕННИЙ ДВІР. САМ
Це Царська пошта.
Тому він був там сам так пізно.
Це була пастка.
Покажи. Може, ми щось пропустили.
Ось.
Що там?
Схоже на логотип компанії.
Упізнаєш?
«Навіл Котранс».
Вони з логістики. Ми з ними іноді працюємо.
Це сектор 42.
«НАВІЛ КОТРАНС».
Як справи?
«НАВІЛ КОТРАНС».
Ми тут не пройдемо.
Тоді обійдемо.
Росіо, ходімо.
Царська пошта.
Вона тут.
Це Мікі.
Сучий син.
Ходімо.
Постав коробку.
Постав коробку!
Чого вам треба?
Постав довбану коробку!
Добре.
Що відбувається?
Арешт або пограбування.
Ну ж бо!
-Швидше. -Спокійно, я ставлю.
Ви й гадки не маєте, з ким зв'язалися.
Зробімо так.
Я не знаю, хто ви, і мені байдуже.
Підете, як і прийшли, і забудемо про це.
Замовкни, виродку, і відкрий коробку.
Добре-добре.
Ну ж бо!
Кидай.
Ключі.
Мені цікаво.
Як ви про це дізналися?
Ключі від машини.
Давай ключі від машини. Негайно.
Не сердься.
Добре?
Ось ключі, бачиш?
Тримай.
Прошу, бери.
Добре?
Ой, вибач.
Перепрошую.
Стріляй!
Сідай у машину!
Треба забиратися звідси!
Так!
Щур.
Це був ти. Вилупок.
Ти той вилупок.
Це ти, паскудо.
Я знаю.
Це ти…
Я…
Він мертвий?
Так.
Що він тобі сказав?
Не знаю. Не зрозумів.
Хто ці двоє?
Вони точно не були на боці Мікі.
НЕСТОР
Мікі?
Якого хріна ти не відповідаєш?
Ти вже забрав Царську пошту?
Мікі?
НЕСТОР
МІКІ
ВИКЛИК ЗАВЕРШЕНО
Сучий син.
Це він у всьому винен.
Думаєш, він здатний?
Здатний наразити на небезпеку доньку?
Не знаю. Я не думала, що він здатний убити мого батька.
Ходімо звідси.
Росіо, треба йти.
Ходімо.
Усе буде добре. Повір мені. Ходімо.
Ходімо.
АНДОРРА
ВХІДНИЙ ВИКЛИК ФРАНЦУЗ
-Добрий вечір. -Добрий вечір.
Мета поїздки?
Катання на лижах.
Ваші документи.
Авжеж.
Вибачте, я думав, що вони в мене. Мабуть, у багажнику.
Можна?
Прошу.
Якщо не хочеш використовувати, не треба…
-Чудово. -Гаразд.
Чорт.
Мерщій. Активувати протокол пошуку.
У ліс!
Код 25, у нас підозра…
ВХІДНИЙ ВИКЛИК ФРАНЦУЗ
Номер машини — 477…
Ти труп.
Швидше!
-Як усе пройшло, Алексе? -Чудово.
Поквапмося. У тебе є де перетримати?
Усе під контролем, принцесо.
Я принесу тобі рушник.
Росіо.
Чому ти поїхав?
Я мусив.
Хотів бути подалі від вас. Від порту.
Від тебе.
Я шукала тебе.
Задля тебе я була готова все кинути.
Це ж твій дім.
Твоя родина.
Твій батько.
Сандра теж заслуговувала бути з батьком.
З тобою.
Швидко!
Узяти їх!
Сховайся під ліжком і не виходь, хай там що.
Іди. Швидко, ховайся!
Ні, Романе, прошу.
Я Хоакін Манчадо.
Дякую за все, Андресе. Ти дуже допоміг.
Що ми йому обіцяли?
Роздрібна торгівля у Кан-Тунісі.
Юлій Цезар якось сказав:
«Я люблю зраду,
але ненавиджу зрадників».
Сьогодні ти зрадив Саласарів.
А завтра зрадиш Манчадо.
Я цього не допущу.
Ні!
Слава Манчадо!
Слава!
Слава Однорукому!
Слава!
Слава Манчадо!
Слава!
Слава Однорукому!
Слава!
Спаліть усе.
Тату!
Вікторе…
Тату, прокинься!
Тату, ходімо!
Переклад субтитрів: Наталя Ковалишин