ROSILLO BILOPPHUGGERI
Silva?
Hei!
Hva faen?
Inni svarte helvete, da.
Hva gjør du her?
De har torturert og drept Núria.
Kom inn.
-Pappa, hvorfor hatet de hverandre? -Hvem?
Onkel Ricardo og onkel Román.
-Hvem sa det? -Vet ikke, jeg har hørt det.
Det er løgn.
Du får aldri si eller tenke det igjen, ok?
Elskling, de hatet ikke hverandre, de var redde på grunn av løgner.
-Så man skal aldri lyve. -Hun har forstått poenget.
Hvem gjorde det?
Miki.
Er du sikker?
Jeg prøvde å stoppe det. Jeg drepte to av karene hans.
-Kan det inkriminere deg? -Er det viktigst for deg?
-Ro deg ned. -Jeg er helt rolig.
Sprakk hun?
Nei.
Men likene vil røpe at det har vært andre der.
-Du må ta den jævelen. -Det skal jeg.
Når tiden er inne. Ved overleveringen av varene.
Politikorrupsjon forsvinner ikke med ham. Miki er viktig, men han er bare én brikke.
Hele organisasjonen må rives fra hverandre.
-Ingen lovte deg en enkel jobb. Du sa ja. -Til å bli lurt av deg?
Du tidde om Núria inntil det var for sent.
For å beskytte deg.
Vi ønsker begge å straffe dem strengt. Hver og én av dem.
Mistror du meg, er du på villspor.
Visste Núria hvor tsarens kurérpost er?
Nei.
Du må finne den, ellers har vi ingenting.
Román og Ricardo Manchado er døde.
-Hva? -De drepte hverandre, som dyr.
Begravelsen starter om to timer ved gravlunden i Montjuïc.
KAPITTEL 8 – BLODSBÅND
Vi er samlet her i dag, og anledningen er uvanlig trist og vond.
I Guds hellige navn skal vi jordfeste våre brødre Román og Ricardo Manchado.
Vi vil omslutte de sørgende med kjærlighet og be for dem.
Endelig ber vi Gud om å tilgi de synder
våre nylig avdøde brødre måtte ha begått i løpet av livet.
Kondolerer.
Takk.
-Alt i orden, eller? -Ja da.
Kondolerer, Rocío. Kondolerer så mye.
Måtte Vårherre høre vår bønn.
Måtte de etterlattes tårer fremkalle hans miskunn.
Néstor.
Kondolerer. Hvordan går det med Joaquín?
-Noe nytt? -Tilstanden er foreløpig stabil…
Vi kondolerer så mye, Rocío.
-Takk. Dette var et hardt slag. -Det vil jeg tro.
Familien er det mest dyrebare vi har. Så den må vi passe på.
Ha meg unnskyldt litt.
-Ja? -Jeg har ringt i hele morges.
Hvor er du? Vi har fått et helvetes problem.
-Ro deg ned. -Roe meg ned?
Kusa fikk besøk. Hun ble forsøkt reddet. To av våre ble drept, deriblant Silva.
Får jeg lov?
-Hei. -Hei, Sandra.
Er du ikke lei deg?
Hva er det du sier, Miki?
Det er enda en muldvarp på havna. Vi vet ikke hvem ennå. Hører du?
-Hva vet de? -Vet ikke.
Du får komme hit og spørre henne. Hun er død.
-Vi må finne den andre infiltratøren. -Jeg jobber med saken, ok?
Jeg forhører meg med Carmona og ringer så snart jeg vet noe.
Følg med på telefonen, takk.
Rocío.
Dette var fryktelig trist.
Du vet at vi setter pris på familien din. Faren din har gjort mye for oss.
Takk.
I Italia heter det:
"Jo mørkere nattehimmel, desto klarere stjerneskinn.
Jo dypere sorg, desto nærere Gud."
Néstor!
Jeg finner ikke Sandra. Jeg vet ikke hvor hun er.
-Ro deg ned. Hun var jo med deg. -Nei! Har noen sett datteren min?
-Sandra! -Sandra!
Sandra!
Inn med deg!
Der er hun!
-Sandra! -Der er hun!
Sandra!
Rocío!
-Lukk døren! -De kommer! Fort deg!
Stopp!
Hold fast hånda hennes!
Hei!
Til bilen!
Ligg i ro!
-Hvor kjører man ut? -Jeg vet ikke!
-Hvor er de? -Jeg vet ikke!
-Fortere! -Gi gass!
Jeg gjør det, sjef.
Men for faen, da!
Der er de!
Tre, takk.
Kom igjen.
Se på de der. De sniker.
-Still dere i kø. -Dere sniker.
-Gå forbi. -Den er full.
Jenta er uvel, vi må til hotellet.
Vi må til hotellet. Vær så snill, vi kan ikke vente i 40 minutter.
-Takk. Beklager. -Noen eier ikke skam.
-Stopp! -Juan, stopp dem.
-De har tatt datteren vår! -Hva er det som skjer?
De bortfører barnet vårt.
-Stopp den! -Det går ikke.
-Den er ved havna om ti minutter. -Til havna!
Víctor!
Til havna. De er på vei dit med henne.
Bånn gass! Ikke la dem slippe unna!
De følger etter oss!
-Etter ham! -Raska på!
Faen!
Kjør fortere, Néstor!
Kjør tettere opptil! Etter ham!
Se deg for!
-Jævlene er hakk i hæl. -Hold kjeft, din tufs.
Faen!
Hei, Fidel? Vi kommer snart. Gjør alt klart.
-Pass på, Néstor! -Pass på!
Kjør på ham!
Kjør på ham, da!
Brems!
Kom igjen, for faen!
Hei!
Se opp for lastebilen!
Kom igjen!
Forpult!
Flytt dere, idioter!
Faen! Flytt dere!
Helvete! Slipp meg forbi!
Hei!
Skynd deg.
-Jeg ser ikke Víctors motorsykkel. -Der er han!
-Stopp her! -Ja da!
Hei!
Kjør!
Nei…
Nei.
-Står til? -Hvor er datteren vår, din jævel?
Hei, ro deg ned, pust med magen og hør etter.
Dette sier jeg bare én gang.
Jeg driter langt i familieintrigene deres, forstått?
Jeg er møkk lei av å vente, jeg vil ha kokainen.
Og jeg vil ha den nå.
Få se datteren min!
Sandra…
-Hva har du gjort med henne? -Ingenting foreløpig.
Men får vi ikke varene innen i morgen, sover hun ikke neste gang dere ser henne.
Da er hun død.
Hører du, ditt rasshøl?
Tjuefire timer.
Hva gjør vi nå?
Víctor, ta vare på henne.
Jeg ringer dere.
Néstor!
Jeg skal få tak i tsarens kurérpost.
-Hvordan i helvete skal du…? -Elskling, hør her…
Stol på meg, ok?
Stol på meg.
Vi skal få henne tilbake. Ikke vær redd, alt vil ordne seg.
Hold hodet kaldt.
Visste du om dette?
Nei. Hva vil du meg?
Snakk med dem. Det står om livet til datteren min.
Jeg kan gjøre det, men det hjelper lite om de ikke får det de vil ha.
Jeg skal gi dem det de vil ha.
Er det noe jeg bør vite?
Bare at alt vil være klart i morgen tidlig.
Ring dem og avtal overleveringen.
Greit.
Men når alt dette er over, får du pent forklare deg.
Ja, når dette er over.
Og si til dem at dersom de gjør datteren min noe vondt,
vil jeg vie livet til å drepe dem.
Nå? Hva syns du?
Det er fint.
Jeg ordner til for jenta ovenpå. Straks tilbake.
Franskmann.
Hei, Franskmann.
-Hva har du gjort med jenta? -Hun har det fint.
Ingen grunn til å gå løs på familien. Vi har en kode.
Jeg driter i sånt, Franskmann. Vi skylder ikke dem noe som helst.
De mistet varene mine.
Greit. Familien Manchado garanterer at varene vil være tilbake innen i morgen.
Men bare så du er advart, blir jenta skadd, går handelen i dass.
Forstått?
Ja visst, kamerat. Jenta skal forbli like hel.
I 24 timer.
Etter det er det mer uvisst.
Jeg håper dere oppfyller deres del av avtalen?
Ja da. Det gjør vi bestandig.
Da så.
Legg henne på senga.
Forsiktig.
Ikke vær redd. Ingen her vil gjøre deg noe vondt.
Jeg skal hente mat til deg. Jeg er straks tilbake.
Vi må ringe far.
Glem det, Lucía.
Jeg er møkk lei av å holde far orientert om alt.
Fra nå av tar jeg alle beslutninger.
Greit?
Ok, fint.
Vi må ta en prat.
Jeg ringer deg senere.
Hva er det?
Denne vei. Kom igjen.
Det store der. Det, ja. Raska på.
Hvor har du vært? Jeg har ringt og ringt siden i går og ble bekymret.
Jeg var opptatt. Vi snakkes senere. Kjapt for faen, det haster.
Vennligst skynd dere.
Hva har skjedd med hånden din?
Ikke noe spesielt. Et uhell.
Forsiktig når dere runder hjørnene. Rammene er også mye verdt. Raska på!
Skal du fortelle hva i huleste som foregår?
-Jeg reinvesterer. -Hva betyr det?
At jeg trenger cash!
-Far ga oss maleriene. De kan ikke selges. -Alt kan selges.
-Skulle tro du hadde malt dem selv… -De er ikke dine.
-Sameie, vet du. I gode og onde dager. -Faen ta deg!
Ingen av oss liker dette, aller minst jeg. Derfor gir jeg deg et vink om dette nå.
-Så det er avgjort? -Jeg kunne ikke forhindre det.
Jeg vet hva du hadde å forholde deg til, men de mener dette er tjenesteforsømmelse.
-Avskiltes jeg? -Ikke om jeg får et ord med i laget.
-Erklær deg inhabil i saken. -Hvem overtar den da?
Hvem enn de må gi den til. Dette er alvor. Mange fra innsatsstyrken døde.
Og en fra internenheten er savnet.
Innenriksministeren vil plassere ansvaret. Vi blir presset.
-Er det lov? -For helvete, da. De tar seg lov.
Hør på meg om du vil redde jobben. Så skal jeg berolige kollegiet.
-Er du heldig, står du dette av. -Ok.
Jeg vil utveksle info med dommeren som overtar påtaleansvaret.
Det blir via mellommenn. Du skal være milevis unna Barcelona havn.
BARCELONA MARINA
-Fin, ikke sant? -Ja, jeg har alltid likt den.
Du skal få den for bare 800.
Jeg kan gi deg 500.
-Jeg ga tre ganger mer for tre år siden. -Ja, men båter faller fort i verdi.
Er ikke vi venner? Selv konene våre er nære venner.
Ja, men vennskap og forretninger må holdes atskilt.
-Det vet du. Du lærte meg det endatil. -Jævla kødd.
Jeg vil gjerne hjelpe, men… jeg kan ikke gi mer enn en halv mill.
-Om det er nok, avgjør du. -Ikke gå, da. Kan vi ikke diskutere det?
-Neimen, Jordi. -Står til, Pépe?
-Hvordan går det? Lenge siden sist. -Bra.
-Som kallet… -Får jeg låne svigersønnen min?
Klart det. Tenk på det, da.
Jordi, hva er det?
Hvorfor tar du ikke den jævla telefonen? Hva foregår?
Irene fortalte om maleriene og at du skal selge denne.
-Vi bruker den knapt. -Jeg ga datteren min båten i gave.
Hun avgjør om den skal selges.
Hvorfor trenger du penger?
Jeg har et problem. Et stort, et.
Hvor mye er det snakk om?
En million i kontanter.
Det er for mye.
Jeg advarte datteren min mot deg.
Hva enn du har rotet deg bort i, håper jeg hun og barnebarnet mitt skånes.
Jeg har gått på en smell, men skal løse alt, om du hjelper eller ei.
Du vet da bedre enn noen at forretninger kan være krevende.
Trå varsomt nå.
Greit.
Du får låne pengene.
Men de er ikke i Spania.
Du må til Andorra.
Néstor ringer.
Stopp her.
Hva er det?
Franskmann visste ikke om Ariel og Lucías planer. Han støtter oss.
-Sandra er trygg. -I ett døgn, sa de!
-Ja, men jeg finner det. -Det har jo vært borte i dagevis!
Tampen brenner.
-Onkelen din etterlot seg løse tråder. -Vi vet jo ikke om han sto bak.
Rocío.
Spør Valle.
Roc…
Hei!
Stopp! Stopp, sier jeg!
Hei!
-Hva er det? -Den gutten stjal veska mi!
-Ikke rør deg! -Cuco!
La meg være!
-Cuco! -Stå i ro!
-Gi deg! Har du vesken hennes? -Nei, æresord!
Jo, du rappet den i Raval!
-Skrulle! Det gjorde jeg ikke! -Jo!
Ikke noe pisspreik nå! Jeg tåler mye, men ikke at venner lyver.
Har du SIM-kortet som lå i den?
Behold pengene og vesken. Jeg må bare ha kortet.
-Så mye oppstyr for et SIM-kort? -Ja.
Det har data fra fars mobiltelefon.
-Ble ikke den smadret? -Nei.
Hvor fikk du det fra?
Sjaueren Núria er en infiltratør fra politiet, sier Néstor.
Hun ga kortet til meg, Joaquíns datter. Innholdet må være viktig!
Greit.
Da går vi og henter det. Kom igjen.
Jeg hører med ham.
-Stoler du virkelig på ham? -Ja. Han har ikke hatt det så lett.
Mora er narkoman. Han klarer seg som best han kan.
-Ved å stjele. -Flere gjør det.
Jeg stoler på ham fordi han strekker seg langt for sine egne.
Beklager. Hvem er vel jeg til å se ned på ham?
Nå?
Vennen min Valle tok pengene og solgte vesken til hun ene der.
Hva gjorde han med det som var oppi?
Æsj!
Der er det!
-Har du det? -Ja.
Supert, Cuco.
Bra jobba. Takk.
Vi ses, ok?
-Hva håper du på å finne? -Tja, noe som kaster lys over fars ulykke.
LASTER INN MINNE
MELDINGER
Den siste meldingen han fikk.
TSARENS KURÉRPOST ER PÅ SØRFELTET PÅ HAVNA. MØT OPP ALENE.
Tsarens kurérpost.
Det var derfor han dro dit alene så sent.
Det var en felle.
Spill av på ny, i fall vi overså noe.
Sånn.
Hva ser du?
En selskapslogo?
Sett den før?
Navil Cotrans. Logistikkfirma. Vi har samarbeidet med dem nå og da.
De holder til i sektor 42.
Hva skjer?
Vi kommer oss ikke inn her.
Vi går rundt.
Rocío, kom hit.
Tsarens kurérpost.
Der er den.
Det var Miki.
Den jævelen.
Kom igjen.
Slipp esken.
Slipp esken!
Hva vil du ha?
Sett ned den jævla esken!
Greit.
-Hva skjer? -Han blir enten arrestert eller ranet.
Kom igjen!
-Få opp farten. -Slapp av, jeg setter den ned.
Dere aner neppe hvem dere legger dere ut med.
Jeg har et forslag.
Jeg aner ikke hvem dere er, og det bryr meg midt i ræva.
Stikker dere herfra nå, kan vi glemme alt dette.
Hold kjeft, din idiot! Åpne esken!
Ja vel, da.
Kom an!
Kast den fra deg.
Nøklene!
Jeg lurer på noe. Hvordan fikk dere vite om dette?
Bilnøklene!
Gi meg nøklene til varebilen! Nå!
Ikke hiss deg sånn opp, da. Ok?
Her er nøklene, ok?
Du skal få dem.
Vær så god. Ok?
Oi, beklager, kompis.
Beklager.
Skyt!
Skynd deg, inn i bilen!
Vi må vekk, for faen.
Ja da, for faen!
Sviker.
Det var deg. Jeg vet det, din jævel.
Det var deg, din jævel. Jeg vet det.
Det var deg…
Jeg…
Er han død?
Ja.
Hva sa han til deg?
Vet ikke. Det var umulig å tyde.
Hvem var de der to?
Åpenbart ikke noen Miki samarbeider med.
Miki? Hvor faen er du, og hvorfor tar du ikke telefonen?
Har du tsarens kurérpost?
Miki?
SAMTALE AVSLUTTET
Den jævla drittsekken.
Alt er hans skyld.
Er han troende til noe sånt?
Å utsette datteren sin for fare?
Vet ikke. Jeg ante jo ikke at han var troende til å drepe far heller.
Vi må komme oss vekk herfra.
Rocío, vi må vekk herfra.
Kom igjen.
Alt vil ordne seg, stol på meg. Kom igjen nå, så drar vi.
FRANSKMANN
-God kveld. -God kveld.
-Hva er formålet for reisen? -Å stå på ski.
Papirer, takk.
Ja vel.
Beklager, jeg trodde jeg hadde dem her. De er nok i bagasjerommet. Kan jeg sjekke?
Vær så god.
Faen.
Kjapt, folkens! Iverksett søk.
Inn i skogen!
Kode 25, en misten…
FRANSKMANN
Registreringsnummer 477…
Forbanna jævel!
Kom igjen!
-Gikk det bra, Álex? -Dritbra.
-Vi må kjappe oss. Har du lagringsplass? -Alt er på stell, prinsessa mi.
Du skal få et håndkle.
Rocío.
Hvorfor dro du?
Jeg ville komme meg vekk.
Fra dere og fra havnen.
Fra deg.
Jeg prøvde å finne deg.
Jeg ville forsaket alt for å få deg.
Du hørte til der.
Med familien din.
Med faren din.
Sandra burde også fått være med sin far.
Med deg.
Kom igjen!
Vi tar dem!
Gjem deg under sengen og bli liggende der.
Kom an, skynd deg.
Nei, Román, vær så snill!
Jeg heter Joaquín Manchado. Takk for hjelpen, Andrés.
Den var helt avgjørende.
-Hva skulle han belønnes med? -Tillatelse til å selge i Can Tunis.
Et av Julius Cæsars sitater passer godt nå.
"Jeg liker forræderi,
men avskyr forrædere."
Nå forrådte du familien Salazar.
I morgen forråder du familien Manchado.
-Og det går ikke, Andrés. -Nei!
Lenge leve familien Manchado!
Lenge leve!
Lenge leve Armløs!
Lenge leve!
Lenge leve familien Manchado!
Lenge leve!
Lenge leve Armløs!
Lenge leve!
-Brenn alt til grunnen! -Brenn alt til grunnen!
Pappa!
Víctor…
Pappa!
Pappa, vær så snill! Kom, da!
Tekst: Dario Kverme Birhane