ODLAGALIŠTE OTPADA ROSILLO
Silva?
Koji je sad vrag?
Pas mater.
Otkud ti?
Mučili su i ubili Núriju.
Uđi.
Tata, zašto su se toliko mrzili?
Tko to?
Ujak Ricardo i stric Román.
Tko ti je to rekao?
Ne znam. Čula sam.
To je laž.
Da nisi to više izgovorila ni pomislila.
Slušaj me, zlato. Nisu se oni mrzili.
Samo su se jako bojali zbog laži. I zato nikad ne smiješ lagati.
Mislim da je shvatila.
Tko je to učinio?
Miki.
Siguran si?
Pokušao sam ih spriječiti.
Ubio sam dvojicu njegovih.
-Mogu li te optužiti? -Samo ti je to na pameti?
-Smiri se. -Sasvim sam smiren.
Je li progovorila?
Nije.
Ali kad nađu tijela, znat će da je netko bio ondje.
-Moraš zaustaviti toga gada. -I hoću.
Ali sve u svoje vrijeme. Kad isporuče poštu.
Korumpiranih policajaca je bilo i bit će.
Miki je nužan kotačić, ali samo jedan.
A mi moramo razbiti cijelu organizaciju.
Nitko nije rekao da će biti lako. Znao si što te čeka.
Tvoje laži?
Za Núriju si mi rekla kad je već bilo kasno.
Radi tvoje zaštite.
Oboje želimo da svi dobiju najteže moguće kazne.
Bez iznimki.
U mene nemoj sumnjati.
Je li Núria znala gdje je careva pošta?
Nije.
Moraš je naći. Bez toga nemamo ništa.
Román i Ricardo Manchado su mrtvi.
-Molim? -Pobili su se međusobno, kao životinje.
Pogreb je za dva sata na groblju Montjuïc.
ŽELJEZNA ŠAKA
OSMI NASTAVAK PITANJE KRVI
Okupili smo se ovdje ovim osobito tužnim i tegobnim povodom
kako bismo sahranili svoja dva brata,
Romána i Ricarda Manchada.
Došli smo pažnjom i molitvama zakriliti
one ožalošćene smrću svojih voljenih.
I naposljetku,
molimo Boga da otpusti grijehe našoj netom preminuloj braći.
Moja sućut.
Hvala.
Jesi li dobro?
Jesam.
Moja sućut, Rocío.
Strašno mi je žao.
Neka nam Bog usliši molitve
i smiluje se suzama ožalošćenih.
Néstore.
Moja sućut. Kako je Joaquín?
-Ima li novosti? -Zasad je stabilno.
Primi našu najdublju sućut, Rocío.
Hvala. Težak je ovo udarac.
Mogu misliti.
Obitelj je najvrednije što imamo.
Treba je čuvati.
Samo trenutak.
-Reci. -Cijelo te jutro zovem.
Pa gdje si ti? U govnima smo do grla.
-Smiri se. -Da se smirim?
Kučketina nije bila sama.
Došli su je spasiti pa su nam ubili dva čovjeka. Jedan je bio Silva.
Smijem?
-Bok. -Bok, Sandra.
Ti nisi tužan?
Što mi to hoćeš reći, Miki?
Imamo još jednu krticu, a ne znamo tko je.
Slušaš li ti mene?
-Jesu li išta doznali? -Ne znam.
Dođi pa je pitaj. Mrtva je.
Moramo otkriti drugu krticu.
Riješit ću to.
Možda je Carmona nešto čuo. Nazvat ću te čim nešto saznam.
I daj se javljaj na mobitel.
Rocío.
Strašno mi je žao.
Znaš da cijenimo tvoju obitelj.
Tvoj nam je otac puno pomogao.
Hvala.
U Italiji ima izreka:
„Što je noć mračnija, to su zvijezde sjajnije.
Što je tuga veća, to je Bog bliže.”
Néstore!
Ne vidim Sandru. Ne znam gdje je!
Smiri se. Bila je s tobom.
Ne! Jeste li vidjeli moju kćer?
Sandra!
Uđi, malena.
Eno male!
-Sandra! -Eno je!
Sandra!
Rocío!
-Zatvori vrata! -Dolaze! Brže!
Stani!
Uhvati je za ruku!
U auto!
Mirna budi!
-Gdje je izlaz? -Ne znam!
-Gdje su? -Ma ne znam!
-Brže! -Požuri se!
Žurim se, šefice.
Hajde, jebote!
Eno ih! Ondje su!
Dajte mi tri.
Idemo.
Gle ove. Preguravaju se.
-Stanite u red! -Gurate se preko reda.
-Prođi. -Žao mi je, puno je.
Malena nije dobro. Moramo natrag u hotel.
Moramo se vratiti u hotel.
Molim vas, ne možemo čekati 40 minuta.
-Hvala. Oprostite, hvala vam. -Kako vas nije sram!
-Stani! -Juane, zaustavi ih.
Oteli su nam kćer!
Što to radite?
-Kradu nam dijete! -Zaustavi žičaru!
Ne možemo. U luci će biti za deset minuta.
U luku.
Víctore!
U luku. Vode je u luku.
Stisni gas! Nemoj da pobjegnu!
Prate nas!
-Za njim! -Brže!
Majku mu!
Ubrzaj, Néstore!
Primakni mu se. Prati ga!
Pazi!
Za petama su nam, majku im njihovu.
Daj šuti, budalo.
Jebemu!
Kako je, Fidele? Samo što nismo stigli. Pripremi sve.
Pazi, Néstore!
Pazi!
Udari ga, hajde!
Ma daj ga udari!
Koči!
Hajde, majku ti!
Jebemti!
Pazi na kamion!
Hajde!
U kurac!
Mičite se, kreteni!
Sranje! Razmaknite se!
U stranu!
Jebote! Miči se!
Požuri se!
Ne vidim motor.
-Eno ga! -Ondje je.
-Stani tu! -Znam.
Hej!
Hajde.
Ne.
Ne!
-Halo. -Gdje nam je kći, kurvin sine?
Smirite se, dišite. I dobro me slušajte. Neću dvaput ponavljati.
Zaboli mene ona stvar za vaše obiteljske probleme, shvaćate?
Dopizdilo mi je to silno čekanje.
Ja hoću koku.
I to odmah.
Pokaži mi moju kćer.
Sandra.
Što ste joj učinili?
Zasad još ništa.
Ali ako sutra ne dobijem tu usranu poštu,
sljedeći put kad je vidiš, neće spavati.
Bit će mrtva.
Jesi čuo, šupčino?
Dvadeset i četiri sata.
Što ćemo sad?
Ostani s njom.
Čujemo se poslije.
Néstore.
Rocío, idem po carevu poštu.
Ma kako ćeš…
Slušaj me.
Imaj povjerenja u mene.
Vjeruj mi.
Vratit ćemo je mi.
Ne brini se. Sve će biti dobro.
Samo mirno.
Jesi li znao za to?
Nisam. Što hoćeš od mene?
Razgovaraj s njima. Radi se o životu moje kćeri.
Poslušat ću te, ali nikakve koristi od toga ako ne dobiju što traže.
Dobit će to od mene.
Trebam li išta znati?
Samo da će sve biti spremno sutra ujutro.
Nazovi ih i dogovori primopredaju.
Dobro.
Ali kad se sve ovo završi, morat ćeš mi objasniti neke stvari.
Kad se ovo završi.
A reci im i da ako mojoj kćeri padne dlaka s glave,
neću stati dok ih ne pobijem.
I? Što kažeš?
Dobro je.
Smjestit ću malenu gore. Odmah se vraćam.
Francuz.
-Reci, Francuze. -Što si napravio s njom?
Smiri se. Mala je dobro.
Nije bilo potrebno napasti obitelj. Postoji kodeks.
Ma zaboli me dupe, Francuze.
Ništa im ne dugujemo.
Oni su izgubili moju robu.
Ma da, dobro.
Manchadi mi se kunu da će poštu vratiti sutra.
Ali upozoravam te, ako se curici nešto dogodi,
ode sve u vražju mater, jesi li razumio?
Kako da ne, kompa.
Mala će ostati u jednom komadu.
Još 24 sata.
A poslije toga, ne znam.
A nadam se da ćete i vi poštovati dogovor.
Hoću. Kao i uvijek dosad.
Onda dobro.
Stavi je na krevet.
Pažljivo.
Ne boj se. Neće ti se dogoditi nikakvo zlo.
Donijet ću ti nešto za jelo.
Odmah se vraćam.
Moramo nazvati tatu.
Ni govora, Lucía.
Već mi je muka od toga da uvijek tati podnosimo izvještaj.
Odsad o svemu odlučujem ja.
Dobro?
Može.
-Moramo razgovarati. -Nazvat ću te.
Što je?
Ovamo, dođite.
Ova velika.
Ta. Požurite se.
Xavi, gdje si bio?
Od jučer te ne mogu dobiti. Prepala sam se.
Imao sam posla, pričat ću ti. Brže to malo, nemamo cijeli dan.
Požurite se, molim vas.
Što ti je s rukom?
Ništa. Nezgoda.
Pazite na bridove, i okviri su skupi. Hajde!
-Idemo, brzo. -Evo.
Izvoli mi objasniti što se tu događa.
-Reinvestiram. -Što to znači?
Da trebam keš, eto što.
To je dar mog oca, nisu na prodaju.
Sve je na prodaju. Nisi ih ti slikala.
Ne možeš mi to učiniti. Nisu tvoje.
Bračna stečevina. „U dobru i u zlu.”
Pa jebemu, Xavi!
Ovo nikomu nije ugodno.
Ponajmanje meni.
Zato te i upozoravam.
Znači, odlučeno je?
Nisam ništa mogao.
Pilar, ja razumijem tvoj problem,
ali oni vide samo narušavanje javnog povjerenja.
Hoće li me izbaciti?
Neće ako to uspijemo izbjeći.
-Najbolje da se povučeš s ovog slučaja. -Komu će ga dodijeliti?
Komu god budu morali.
Situacija je ozbiljna.
Izgubila si puno specijalaca,
a nestala je i agentica iz Unutrašnje kontrole.
Ministar unutarnjih poslova traži odgovornost. Pritišću nas.
Mogu li to?
O, jebote! Pa naravno da mogu. Ako ne želiš izgubiti posao, poslušaj me.
Ja ću kolege primiriti.
-Uz malo sreće, izvući ćeš se. -Dobro.
Kad imenuju novog suca, želim razmijeniti podatke, samo to.
Preko posrednika. A ti se makni bar 100 km od barcelonske luke!
POMORSKI CENTAR
-I? Vrhunski, ha? -Da. Znaš da mi se oduvijek sviđao.
Za tebe, samo 800.
-Nudim ti 500. -To nije ni trećina onog što sam platio.
Da, ali znaš da brodovima cijena brzo pada.
Pa jesmo li prijatelji ili nismo? Čak se i naše žene druže.
Prijateljstvo je jedno, a posao drugo.
Jedno s drugim ne ide, znaš i sam. Ti si me to naučio.
Mamicu ti.
Volio bih ti pomoći, ali…
Mogu dati samo pola milijuna.
Ti odluči.
-Nemoj ići, daj da porazgovaramo. -Jordi, otkud ti?
Pa kako si, Pepe?
-Kako život? -Dobro.
-Kako si? -Kud baš on!
-Trebao bih malo zeta. -Ma naravno.
Razmislit ćeš?
Jordi, što je bilo?
Zašto se ne javljaš kada te zovem?
Što se događa? Irene mi je rekla za slike.
-A i da prodaješ brod. -Rijetko ga upotrebljavamo.
Brod sam darovao kćeri
i ona će ga prodati kad ona to bude htjela.
Da čujem, za što trebaš novac?
Imam problem. Velik.
Koliko je love u pitanju?
-Milijun, u gotovini. -To je previše.
Rekao sam ja kćeri da si ti mućak. Ne znam u kakva si se govna uvalio.
-Samo da nisi u to uvukao nju i mog unuka. -Jordi, imao sam peh.
Riješit ću to, s tvojom pomoći ili bez nje.
Ti najbolje znaš
da u poslu lako naletiš na klizav teren.
Ni riječi više.
Dobro.
Pozajmit ću ti novac.
Ali nije u Španjolskoj.
Morat ćeš u Andoru.
Néstor me zove.
Stani tu.
Što je, reci?
Razgovarao sam s Francuzom. Nije znao za Arielov i Lucíjin plan, ali uz nas je.
Rekli su, 24 sata. Život naše kćeri!
-Znam, ali naći ću poštu. -Ma kako? Već je danima tražimo.
Vjeruj mi, blizu sam. Tvoj je stric bio šlampav.
Nismo uopće sigurni je li on upleten.
Rocío.
Pitaj Vallea.
Roc…
Ma hej!
Stani!
Daj stani!
-Što je bilo? -On mi je ukrao torbu!
-Ne mrdaj! -Cuco!
Pusti me na miru!
-Cuco! -Miruj!
-Prestani. Imaš li njezinu torbu? -Ne, kunem se.
Otvorio si mi auto i ukrao je u Ravalu.
Ti si luda! Nisam!
-Jesi, jesi. -Cuco, ne zajebavaj.
Ne trpim kad mi prijatelj laže.
Unutra je bila SIM kartica. Imaš je? Novac i torbu uzmi, trebam samo karticu.
-Sve ovo zbog kartice? -Da.
Na njoj je memorija s tatinog mobitela.
-Nije smrskan? -Ne.
Odakle ti?
Jedna od radnica u luci, Núria, policajka je na tajnom zadatku. Néstor mi je rekao.
Dala je karticu meni, Joaquínovoj kćeri, shvaćaš?
-Na njoj je nešto važno. -Dobro.
Idemo po nju.
Hajde.
Eno ga. Pitat ću ga.
-Stvarno mu vjeruješ? -Da.
Život mu nije lak.
Majka mu je ovisnica, on se snalazi kako zna i umije.
-Krade. -Ništa više nego drugi.
Vjerujem mu jer ga poznajem, radi svojih se izlaže riziku.
Oprosti. Tko sam ja da upirem prstom u njega?
I?
Moj prijatelj Valle torbu je prodao jednoj od onih cura.
A stvari koje je našao u njoj?
Fuj!
Eto je. To je ta.
Našla si je?
Jesam.
Bravo, Cuco.
Svaka čast. Hvala. Vidimo se poslije.
Što bi mogla naći?
Ne znam. Nešto što će objasniti očevu nesreću.
UČITAVAM MEMORIJU
PORUKE
Ova je posljednja koju je dobio.
AKO HOĆEŠ DA TI VRATIMO CAREVU POŠTU, DOĐI NA JUŽNI DOK. SAM.
To je careva pošta.
Zato je onamo otišao sam tako kasno.
To je bila zamka.
Pusti opet. Možda nešto uočimo.
Evo.
Što vidiš?
Izgleda kao logotip tvrtke.
Prepoznaješ ga?
Navil Cotrans.
Bave se logistikom. Surađivali smo s njima.
To je u sektoru 42.
MEĐUNARODNI TERMINAL
Kako je?
Tuda ne možemo proći.
Idemo okolo.
Rocío, dođi.
Careva pošta.
Ondje je.
To je bio Miki.
Kurvin sin!
Idemo.
Spusti kutiju.
Spusti kutiju!
Što hoćeš ti?
Spusti tu jebenu kutiju!
Dobro, evo.
Što se zbiva?
Privode ga ili ga pljačkaju.
Hajde!
-Brže. -Polako, spuštam je.
Meni se čini da ti pojma nemaš s kime se kvačiš, je li tako?
Imam prijedlog.
Ne vidim vam lice, ne znam tko ste i živo mi se jebe za to.
Možete se vratiti odakle ste došli i nikom ništa.
Začepi, idiote, i otvori tu kutiju!
Dobro.
Hajde!
Baci ga.
-Ključevi. -Zanima me nešto.
Kako ste čuli za ovo?
Ključevi kombija.
Daj mi ključeve kombija, smjesta! Hajde!
Smiri živce.
Dobro?
Evo, ključevi, dobro?
Evo ih.
Tu su.
Dobro?
Oprosti, stari.
Oprosti.
Pucaj!
Trči! U kombi, hajde!
Bjež'mo sad odavde.
To, jebote!
Cinkeru.
To si ti bio. Gnjido.
Ja znam, gnjido.
To si ti bio.
Znam sve.
To si ti bio…
Zna…
Je li mrtav?
Jest.
Što ti je rekao?
Ne znam. Nisam razumio.
Tko su bili ono dvoje?
Mikijevi nisu bili, to je sigurno.
Miki?
Gdje si ti, zašto se ne javljaš?
Jesi li uzeo carevu poštu?
Miki?
POZIV ZAVRŠEN
Kurvin sin.
Za sve je on kriv.
Je li sposoban za to?
Da rođenu kćer dovede u opasnost?
Ne znam. Mislila sam da nije sposoban ni za pokušaj ubojstva mog oca.
Dođi. Idemo.
Rocío, moramo otići odavde. Idemo.
Sve će biti dobro, vjeruj mi. Dođi.
Hajde.
ANDORA
DOLAZNI POZIV: FRANCUZ
-Dobra večer. -I vama.
Razlog putovanja?
Par dana skijanja.
Isprave, molim vas.
Evo.
Oprostite, mislio sam da su kod mene. Sigurno su u prtljažniku.
Mogu li?
Izvolite.
Ako se ne želiš time koristiti, nemoj.
-Odlično. -Može.
Majku mu!
Brzo, dečki! Pokrećemo protokol za potragu.
U šumu!
Šifra 25, imamo sum…
DOLAZNI POZIV: FRANCUZ
Tablice broj 477…
Mrtav si!
Idemo!
-Dobro je prošlo, Álexe? -Ma super.
Moramo se požuriti. Imaš li neko skladište?
Ništa se ne brini, princezice.
Donijet ću ti ručnik.
Rocío.
Zašto si otišao?
Morao sam se maknuti.
Od vas, od luke.
Od tebe.
Tražila sam te.
Zbog tebe bih sve bila ostavila.
Tebi je mjesto tu.
Uz tvoju obitelj.
Uz tvog oca.
I Sandra je zaslužila biti sa svojim ocem.
S tobom.
Idemo!
Za njima!
Sakrij se ispod kreveta, ne izlazi ni za živu glavu.
Hajde, brzo. Sakrij se.
Nemoj, Románe, molim te!
Ja sam Joaquín Manchado.
Hvala ti na pomoći, Andrése. To nam je donijelo prevagu.
Što smo mu obećali zauzvrat?
Pravo prodaje u Can Tunisu.
Ima jedan odličan citat Julija Cezara.
„Volim izdaju.
A mrzim izdajnika.”
Danas si izdao Salazare.
Sutra ćeš izdati Manchade.
A to ne mogu dopustiti.
Ne!
Živjeli Manchadi!
Živjeli!
Živio Jednoruki!
Živio!
Živjeli Manchadi!
Živjeli!
Živio Jednoruki!
Živio!
Sve spalite.
Tata!
Víctore…
Tata, probudi se!
Tata, molim te, idemo!
Prijevod titlova: Sandra Mlađenović