BAZAT PE O POVESTE ADEVĂRATĂ.
1 DECEMBRIE (CU TREI SĂPTĂMÂNI ÎNAINTE)
Știu că e Crăciunul, dar parcă nu simți atmosfera când e soare.
- Trebuie să ajung în Norvegia. - Da.
- Abia aștept. - Avem multe de pregătit.
- Ai timp, mamă. - Da, dar…
- A nins mult? - Da. Dar zi-mi de iubitul tău!
O să-l cunoști dacă ne vizitezi.
Ne-am acomodat, ne merge foarte bine.
Aproape că am despachetat tot.
Stai, mamă! Bună!
Stai!
Doamne!
Ce este?
Mamă, te sun eu înapoi.
Herregud? E de bine?
Știu că tu adori Crăciunul și am vrut să pregătesc ceva special…
Thea Evjen.
Te iubesc.
Și știu că norvegienii ar zice că mă pripesc,
dar în India, am avea deja copii la facultate.
Așadar, dacă nu ești ocupată în următoarele două decenii…
Da.
Ai vrea să fii soția mea?
Ai înnebunit? Nu știu.
Nici nu-mi știi numele mijlociu.
Și știai că avem cazuri de diabet în familie…
Diabetul nu e contagios.
Nici nu mi-ai cunoscut familia.
Bine, mă ridic.
- Nu. - Bine.
Vin eu jos.
Bună!
Nu a trecut mult timp.
Dar, când știi, știi.
Știi?
Știu.
Regula e că trebuie să spui „da” sau „nu”.
Da, bine, fie.
„Da, bine, fie.”
- Bine? - E-n regulă.
Scuze.
MAMA
- Bun. - Da.
Ce zici…
dacă ai merge cu mine în Norvegia, la familia mea, de Crăciun anul ăsta?
Aș merge, dar nici nu-mi știi numele mijlociu și…
Ce nemernic ești!
- Da, mi-ar plăcea mult. - Da?
O să te încânte!
Crăciunul în Norvegia e de vis.
Abia aștept s-o cunosc pe mama ta, Anne-Lise, dar și pe ceilalți.
Și ei sunt încântați.
O să le urez „god jul”.
- Familia mea nu știe exact… - Pronunț bine „jul”?
- Da. - Jul? Bine.
- Dar îți spuneam că… - Da.
Familia mea nu știe…
Doamnelor și domnilor, vom ateriza pe aeroportul din Oslo.
Vă rog să vă cuplați centurile și să verificați că tăvile..
Ce spuneai?
Familia mea…
e foarte încântată să te cunoască.
Da.
Jul.
- Aer curat. - Crezi că ăsta e aer curat?
Așa o să faci întruna?
Scuze. Ce faci?
E o tradiție de familie, veche de când lumea.
Sigur ți-a împletit și ție mama unul.
Trebuia să le fi luat și eu ceva. Ceva cu specific indian.
- Voiam să-ți spun ceva mai devreme. - Da.
- Nu le-am… - Ești din India?
Da, frate. Ai fost vreodată?
Nu, în India nu am fost. Dar am fost în Turcia. Cu băieții.
Ăsta da aer curat!
Cum se simte, Jash?
Cred că mi s-au lipit nările.
Bună!
- Mamă! - Bună!
Bună!
- Salut! - Mă bucur să te văd, Thea.
Fetița mea!
Mi-a fost dor de tine.
Bun-venit acasă!
- Ce frumos ai decorat! - Mulțumesc.
- Vreau să-l cunoști… - Da!
Bun-venit în Norvegia, Josh!
Mulțumesc.
- Ce? - Nu e el. E…
Bună!
Jash, de la Jashan.
Jashan sau Jash.
Da. Bună!
- Bună! - Bun-venit…
în Norvegia, Shazam…
E din India.
Am observat. Da.
Mă bucur să te cunosc, Shazam.
Jashan.
Ce casă frumoasă aveți!
Mulțumesc, Shazam.
- Mamă, îl cheamă Jashan. - Da.
- Ia uite! - Da.
- Așa da Crăciun! - Da.
„Același lucru an de an, James.”
Jashan mă cheamă.
Ja-shan.
- O să te prinzi. - Da, dar…
Cita un…
Ce-i asta?
Era o tradiție de-a noastră, făceam câte o decorațiune de Crăciun an de an.
Ce drăguț!
Pe ăsta când l-ai făcut?
E cam ciufulit și vai de el, dar e drăguț.
L-a făcut soțul meu cu un an înainte să moară.
Era foarte bolnav.
Da, îi plăcea mult Crăciunul.
- Da. - E foarte reușit.
Balder!
Bună!
Balder.
Bună!
Ce băiat cuminte!
- Ce are Balder? - Uneori reacționează la…
La ce?
La oameni… necunoscuți.
Vă e foame?
Am făcut niște rømmegrøt…
Frumos din partea ta, dar cred…
- Suntem obosiți și am mâncat în avion. - Da.
- Mergem la culcare. - Noapte bună!
- Da. - Nu-i nimic. Da.
- Da, știu. - Ce cercei aveai!
Și aici, după un an.
- Dar arăți complet diferit. - Eram mai dichisită pe-atunci.
Și cine e tipul ăsta?
E doar…
- Prosoapele. - Mulțumim.
Håndkle.
- Prosop. Mulțumesc. - Da.
Cu plăcere.
Noapte bună, mama!
Nu se spune așa în norvegiană? Mama?
Nu trebuie să-mi spui așa.
Nu, în India, socrii îți sunt ca părinții.
Chiar mi-ar plăcea să-ți spun „mama”.
Dar suntem în Telemark.
Cum ai vrea să îți spun?
Ce zici de Anne-Lise?
Dar e prea formal.
E numele meu.
- Măcar „mătușică”? - Nu.
Nu? Bine, mama, atunci. Noapte bună, mama!
Pare drăguță mama ta.
Crezi că mă place?
- Ești trează? - Da.
- Scuze.
Te întrebam dacă crezi că mă place mama ta.
Da.
Sigur.
Nu i-ai spus că sunt indian.
N-ar trebui să conteze.
Da. Și de ce nu i-ai spus?
Tata era cel care…
Cel care o liniștea.
Dacă i-aș fi spus acum trei săptămâni că suntem logodiți…
Ce? Mi-ar fi împletit un pulover?
M-ar fi pus într-o poză de familie?
Ar fi stat singură în camera ei
și s-ar fi documentat pe Google.
Ar fi citit despre tradiții indiene.
- Și ce? - Ar fi făcut din țânțar armăsar.
În India, ni se spune adesea că fiica trebuie să stea cu socrii.
În ciuda aparențelor, acest lucru se practică și în zonele urbane.
În ziua de azi…
Bună dimineața!
- Te-ai trezit devreme. - Da, diferența de fus orar.
Pun de cafea, dacă vrei.
Ai mai vorbit cu Jørgen de când…
Nu.
Nu, adică…
Nu i-a fost nici lui ușor. După despărțire.
Sunt convinsă, mamă, dar a trecut mult timp.
Păcat că s-a terminat așa.
Tu și băiatul vecinului.
S-au complicat prea mult lucrurile.
Dar tu știi bine
că eu și tata credeam că o să rămâneți împreună.
Și tu te-ai trezit devreme.
Mă apuc de budinca de orez, fiindcă…
Tata o făcea cu două zile înainte. Trebuie să mă pun pe treabă.
Shazam încă doarme?
Jashan încă doarme.
Da.
Așa e.
Puteai să-mi fi spus din timp că e…
Că e ce?
Indian?
Am voie să spun „indian”? Se acceptă?
Da. Poți să spui „indian”.
Bine. Dar acum trebuie să fac două cine de Crăciun?
Nu știu.
Cultura norvegiană e foarte diferită de cea indiană.
- Ce ai mai căutat pe Google? - N-am căutat nimic.
Dar am multe de făcut până de Crăciun.
Trebuie să fac chifteluțele și să aducem lemne de foc.
Fratele tău se supără când nu avem lemne.
Iar acum va trebui să fac două cine de Crăciun.
Nu-l cunosc pe iubitul tău și nu știu ce se mănâncă în India de Crăciun.
Bună dimineața!
Asta-i dimineață?
Da, soarele răsare abia pe la 10:00.
Noapte bună!
Jash.
Mă gândeam la ceva.
Mai bine o mai lăsăm puțin pe mama.
Nu vrei să-i spui de logodnă?
Ba sigur că vreau să-i spun. Doar că…
Trebuie să te cer de la ea?
Nu, nu se face așa ceva.
Suntem foarte moderni.
Atunci, îi spunem. Nu trebuie să fie un secret, nu?
- Da. - Da.
Vreau să fie momentul potrivit.
Bine. Și când va fi momentul potrivit?
Vreau să te cunoască mai întâi.
Și…
să vadă de ce m-am îndrăgostit de tine.
Vrei să fac sex cu mama ta?
Bine. Nu eram pregătit, dar, dacă e o tradiție la voi…
- Nu. - Mă conformez…
Ce e?
O să te adore. Apoi, îi spunem.
Da.
O să fie Crăciunul perfect.
22 DECEMBRIE CRĂCIUNUL MIC DE TOT
Știu că mi-ai zis să mă port natural,
dar cum să fac să mă apropii de fratele tău?
E pasionat de sport, de zăpadă?
De elani?
- Nu știu. - E de treabă.
- O să fie bine. O să te placă. - Bine.
Iar soția lui e cea haioasă, nu?
- Da. - Da.
- Nu. - Nu?
E, dar…
Da, ar fi, dar…
De Crăciun, nu prea.
- Nu și de Crăciun? - Nu, pentru că e la cuțite cu mama.
Deci e…
Nu e. Da.
- O să fie bine. - Da.
- Hai să mergem! - Hai!
Da, vin acum!
Ce este?
Crăciun fericit!
- Bună! - Bună!
- Mă bucur să te văd. - Bună!
Bună! Crăciun fericit!
Crăciun fericit! Ia te uită!
Da, iată-mă!
Crăciun fericit!
El cine e?
E Josh?
Jashan.
Jashan, deci.
- Bună! - El e fratele meu.
Bună! Eu sunt Simen.
- Încântat. - Da.
Jashan.
Jashan, bine.
Tu ești Ronja, nu? God jul, Ronja!
Bună!
- Bună! - Bine, da.
Nu vă descurcați cu scaunul?
Da, e…
- S-a blocat? Pot să încerc eu? - Da.
- Sunt expert în scaune. - Am înțeles.
- Jashan. - Bună!
Te superi dacă zic că sunt puțin surprins?
E indian. Și ce?
E foarte palpitant!
Nu e palpitant.
Da, e foarte palpitant.
Sunt un miliard de indieni, e normal să dai peste ei peste tot.
Eu cred că e foarte chipeș.
- Møkkastol! - Ce înseamnă?
Møkkastol!
- Bine, møkkastol! - E chipeș.
- Ce-a fost asta? - Ce?
De ce ai horcăit?
N-am horcăit.
Ai zâmbit așa…
Ce e?
- Nu trebuia să vă spun. - Ce?
Ce? Doamne!
Faci mișto de mine?
Glumești? Doar ce v-ați cunoscut.
Anne-Lise ce a zis?
- Nu i-am spus încă. - Nu.
Aștept momentul potrivit.
Da, și te-ai gândit…
să-i spui de Crăciun?
Da?
E o idee foarte proastă.
Da, nu e o idee bună.
Nu.
O să fie grozav!
-Møkkastol. -Møkkastol!
Ia gustă!
E un preparat tradițional.
E foarte bun.
Brânza de capră cu cozonac e genială.
Pe bune.
Așa?
- Hai! - Noroc!
Noroc!
Nu. Nu-ți place?
- Nu. - Nu!
E foarte interesant.
Are un iz de capră așa, mama…
- Ești gata? - Da. Nu!
DRAGA NOASTRĂ OLA EVJEN
Scuze, mama, cred că sunt alergic la zăpadă.
Ce palpitant!
Sunteți gata? Trei, doi, unu!
Un om de zăpadă indian.
Noapte tăcută
Noapte sfântă
Totu-i liniște
Voi decorați cu steagul Norvegiei?
- Da. - Sigur.
De ce?
Așa face toată lumea.
Nu mânca decorațiunile, Hildegunn!
- Sunt decorațiuni? - Da.
- Hai să mă ajuți la bucătărie! - Da, sigur.
Ronja, să nu le mănânci!
- Simen, astea nu se mănâncă. - Da, știu, Hildegunn.
Scuze, Anne-Lise, nu știam…
Nici americanii nu fac așa ceva. Și sunt patrioți înnăscuți.
- Se simte bine? - Da. O stresează Crăciunul.
- Crăciunul? Cum așa? - Se întâmplă în Norvegia.
Nu vrei să organizăm o cină specială și să le dăm vestea?
Ești sigură?
- Bine. - Da?
Mătușă Thea?
- Înțelege engleză? - Nu știu.
Vrei dulciuri?
Ce a spus?
Bine. Bate palma!
Jashan?
- Jashan? - God jul!
Ce faci?
Voi mi-ați arătat cultura voastră,
așa că vă arăt ce avem și noi mai bun: mâncarea.
De unde ai condimentele?
Le iau cu mine. Logic.
Logic.
- Dar e Crăciunul. - Da.
- Da? - Da.
Ai zis că vrei o cină specială.
Jashan, voiam să fie o seară specială,
nu să facem ceva special la cină.
Toți sunt ocupați cu pregătirile și-am zis să-i surprind cu cina.
- E grozav, da! Ador cum gătești. - Da.
- Miroase grozav. - Mersi.
- Doar că… - Doar că…
- Ce? - E 22 decembrie.
Așa e.
E bitte lille julaften.
- E Crăciunul mic de tot. - Ce e Crăciunul mic de tot?
E ziua de dinainte de ziua de dinainte
și e importantă pentru familia noastră.
Ziua cea mare nu e pe 25?
Ți-am zis, în Norvegia, e pe 24.
O zi mică de tot înainte de ziua mică de dinainte de ziua mare,
care e înainte de 25?
Da.
- Bună! - Bună, mamă!
A ce miroase?
Miroase bine!
Zici?
Nu, am exagerat puțin.
Arde ceva?
- Ce? - Bine…
- Ce faci? - Nu știu.
Thea? Ce…
- Surpriză! - Surpriză!
Ce nai…
Nu e tocmai cina pe care o luăm de obicei de Crăciunul mic de tot.
Noi mâncăm chifteluțe de Crăciunul mic de tot.
Eu doar ce am aflat de Crăciunul mic de tot.
Da, dar azi mâncăm curry.
Dar era o tradiție.
Tata făcea mereu chifteluțe de Crăciunul mic de tot, și vă plăcea.
Vă plăceau foarte mult.
Nu vrei să încercăm și așa?
Ați auzit?
- N-a auzit nimeni? - Ce?
- Nu auziți? - Nu. Ce?
- Tata, care se întoarce în mormânt. - Termină!
Ronja, glumește tati. Bunicul a murit.
Nu s-a trezit din morți. Nu se mișcă deloc.
Odihnească-se în pace!
Mulțumesc că ai acceptat.
Pentru Dumnezeu!
An de an mâncam chifteluțe.
Norvegienii sunt foarte îngăduitori.
Dar nu și de Crăciun.
Știu că nu face parte din tradițiile voastre.
Cred că n-ați mai gustat mâncare indiană…
Ba da.
Am mai mâncat.
Ne place mâncarea indiană.
Da. Vă rog să vorbiți în engleză, să priceapă și Jashan.
Da.
- Mâncăm mâncare indiană. - Da. Ne place mult.
Minunat.
Avem mâncare indiană bună la restaurantul chinezesc.
- Da. - Da.
Aveți un restaurant chinezesc cu mâncare indiană?
Da, nu e chiar mâncare indiană…
Da, mâncare indiană și chinezească
și au și preparate norvegiene, pizza, hamburgeri.
- Hamburgeri, da. - E foarte bun.
- Și bucătarul… - Da, e minunat.
- Foarte talentat. - Să încerci!
Ronja, nu au mâncare bună la restaurantul chinezesc?
Și Jashan se pricepe la gătit.
Miroase foarte bine.
E… da.
Da.
Da, miroase.
Vă rog, mâncați!
Da.
Asta se numește „pantipum”.
Și aici avem naan.
Am înțeles. Da.
Mai bine mâncați cu mâna.
E ca un taco.
Așa…
Shazam, fiind primul tău Crăciun…
Sărbătorim și noi Crăciunul.
- Serios? - Da.
Nu știam.
Știam, scuze… Dar cum sărbătoriți?
Nu suntem creștini,
dar ne distrăm, facem o numărătoare inversă la miezul nopții,
apoi spunem „Crăciun fericit!”
și ne îmbătăm, mâncăm, aprindem artificii.
Pare a fi ca la noi, de Anul Nou.
- Da. - Pare a fi?
Da.
Anul acesta, mă bucur să fiu alături de voi
și să vă împărtășesc cultura mea.
E ceva deosebit.
Îți place, mama?
Oameni buni…
Eu și Jashan…
Te simți bine, mamă?
- Tată. - E prea picant?
Ce e? Te simți bine?
E așa picant?
Nu, e…
Îmi pare rău. E bună. Doar că…
- Merg cu mama. - Dacă vrei să scuipi, ia!
Să nu se murdărească covorul.
Da… Vreau doar să văd ce fac.
Prea dramatizați.
Dramatizăm?
- Mama, nu te ajută apa. - Poftim?
Ai nevoie de lactate, dacă ai iaurt…
Nu știu, chiar nu știu.
Dar asta?
- Nu, Jashan. - Da.
- Nu? - Da!
Nu! Nu.
- Nu luați budinca! Nu trebuie… - Mamă, hai, nu avem de ales!
Dar tata a zis că se lasă…
- La frigider. Ești sigur? - Ia!
Ce arde!
Cred că trebuia să se mai întărească.
Câți ardei iuți ai pus?
Nu asta contează. Nu e deloc picantă.
- Norvegienii nu mănâncă așa de picant. - Da.
Nu știu dacă ți-a zis Simen,
dar am locuit în India câteva luni, după liceu.
- Ce? - Da.
Bine. Hildegunn a stat în India câteva luni.
Ce super!
Da, bine.
Voiam să-ți arăt ceva.
Uite!
Înseamnă „liniște sufletească”.
Da, vai de mine!
Ce e? Nu-ți place?
E foarte frumos.
- Da? Nu, ce e? - Nu scrie „liniște sufletească”.
Ce?
Dar nu contează ce scrie, nu?
Thea, contează. E un tatuaj.
O să-l am pe mine toată viața.
Vreau să știu ce înseamnă.
Ipotetic vorbind, scrie „gori”.
Nu sună rău. Ce înseamnă?
Gagică albă.
Gagică albă. Dar fix asta sunt.
Da.
Deci e foarte nimerit…
- Da, așa e. - Nu?
Mă duc să-i ajut pe ceilalți.
Apropo, „poopadoonk” ăsta e cam uscăcios.
- N-a decurs prea bine. - Da.
Mâine vrei să încercăm să sărbătorim Crăciunul în stil norvegian?
Bine. Cum anume?
Păi…
Ferea că vin!
23 DECEMBRIE (CRĂCIUNUL MIC)
Ieșim la plimbare pe cărare.
Ieșim la plimbare pe…
Ești teafăr?
Bună!
Cum reușește?
Norvegienii se nasc cu schiurile în picioare.
Cam nasol la naștere.
Vrei să ne întoarcem?
Nu. Am ieșit la plimbare pe cărare.
- Sigur? - Da.
Bine, hai să te ajut!
Da.
- Super. Bine. - Bine.
- Deci… - Da.
Avem un loc de luat masa după deal.
Un loc de luat masa?
- Sună bine? - Da. Loc de luat masa.
- Bine. - Haide! Repede!
Bine. Ce fel de mâncare au?
Poftim!
Asta numim noi koselig în Norvegia.
Ce?
Când ai spus că e un loc de luat masa,
mă gândeam că o să fie…
Un restaurant?
Da. Nu, ar fi fost ciudat să fi fost un restaurant.
- Da. - Da.
- Bună! - Bună!
Ce părere aveți?
Mergem?
Luați-o voi înainte.
O să schiem în ritmul nostru, ca să nu se simtă…
- Zi… - Dar schiem împreună.
Da, dar azi e altceva.
Dar o să facem turtă dulce apoi.
Nu putem face turtă dulce altădată?
Sigur că da! Putem face turta dulce de Paște.
Absolut.
Bine…
- Să strâng lucrurile. - Ia asta…
Ce se întâmplă?
Noi putem merge separat.
- Bine. Da. - Da?
Ești teafăr?
Toate bune.
- Bună! - Bună!
Mă simt grozav.
Da. Se numește koselig, nu?
O să ajungem imediat.
Ajungem la Oksetjønn și apoi, stânga spre Skjerdalen.
Nu știu ce sunt alea. Inventezi.
Nu vreau.
Nu pot. Lasă-mă aici. Lasă-mă să mor aici!
Am o idee.
Ești gata?
Nu. Tu ești gata?
Nu tocmai.
- Ai mai făcut așa ceva? - Da.
Nu.
O făceam cu tata.
Bine.
- Bun, haide! - Bine.
Da!
- Bună! - Da!
Da, bine!
- Chiar funcționează. - Da.
Schiez!
Unde or fi?
Se întunecă.
Vrei să-l pun pe Simen să-i caute?
- Nu. - Nu.
Nu, lasă-l să se relaxeze. Și-a pus pantalonii comozi.
Bea un suc de Crăciun
și se uită la Greu de ucis.
Îmi pare rău.
- De ce? - Că se poartă ciudat ai mei.
Îmi plac ciudățeniile.
Crăciunul e mai dificil.
Da, m-am prins.
E mai greu fără tata.
El îngloba…
atmosfera Crăciunului.
Ne amintim în fiecare an ce am pierdut.
Și îmi doream mult să te placă,
fiindcă te iubesc.
În Norvegia se numește koselig.
Bună!
Bună, Thea!
Jørgen!
Vă cunoașteți?
Ce nebunie! E o țară mică.
Mergi undeva? Ce cauți aici?
M-a sunat Anne-Lise.
Era îngrijorată…
Credea că te-ai rătăcit.
Nu. Nu, nu m-am rătăcit.
- Bună! - Îi spuneam că nu ne-am rătăcit.
Nu. Mergem la „Oksischen” and „Shellbraider”.
- Da. - Da, bine.
Bine.
Sigur nu vreți să vă duc?
- Frate, normal că vrem. - Nu e nevoie.
- Da? - Ce tot spui?
Nu schiez până acasă. Da, ar fi grozav.
- Bine. - Mulțumim. Ce tare!
- Pot să mă pun în ataș? - Iau eu schiurile.
Mulțumim că ne-ai adus.
Binecuvântat să fii, Jørgen.
Frate, o să facem niște turtă dulce. Vrei să intri?
- N-ar fi indicat. - Ce tot zici? M-ai salvat.
Intră, hai să bem ceva!
Ar fi ciudat.
De ce? Ați fost împreună sau ceva?
Da, cinci ani.
Nu ți-a spus?
N-am ajuns la partea asta.
Nu, doar locuim împreună, nu prea vorbim.
Ne mai vedem!
Ne mai vedem, frate.
Crăciun fericit!
E tipul din poza de pe hol.
Da, el e.
Super.
- Da. - Și-a uitat căștile.
Bine.
Tu nu vrei să-ți iei alt șorț?
- Ăsta? - Da.
Glumești?
Îl am de-o viață. Mi l-a dat Lasse când aveam…
Ți s-a părut o idee bună să-mi chemi fostul?
Îmi făceam griji pentru voi. Mă speriasem.
Mamă, e foarte dubios.
- Nu. - Da.
Nu e deloc dubios.
Înainte să fie iubitul tău, era băiatul de vizavi.
Tu faci ca situația să fie jenantă.
Bine.
Bună! Toate bune?
Da. Nu știu cum să fac casa asta.
Dar mă bucur că sunt la căldură.
Și…
Era bine să-mi fi spus că fostul tău locuiește vizavi.
Da…
Am și uitat. Când facem baia de Crăciun mâine?
- Nu vrei când ne trezim? - Ba da.
Îl aduceți și pe…
O să…
Normal, Simen. Vreau să mă bucur de experiența norvegiană.
Nu, Jashan, chiar nu e nevoie.
- Dar vreau. - Nu, Jashan.
E minunat că vii cu noi la isbading.
Da, vreau să vin și eu la… ce?
Isbading.
Ce e isbading?
E fix ce crezi că e.
- Nu. - Da.
Poate să moară, Simen.
DIMINEAȚA DE CRĂCIUN
Ce nebunie!
- E sănătos. - Cum să fie sănătos?
Ai vrut întreaga experiență norvegiană.
Nu știam că sunteți nebuni.
Da.
Bună!
- Bună! - Normal că vine și el.
- Da. Ne băgăm? - Bună!
- Da, sigur. - God jul.
Crăciun fericit!
Normal că ați venit.
Da, e tradiția.
Nu e cam rece pentru el?
E prea rece pentru tine.
Nu, mă încălzeam puțin înainte să intru.
Bine.
- Bună! - Bună!
- Cred că ți-e frig. - Deloc.
Mă bucur că ai venit.
Crăciun fericit!
Crăciun fericit! Ce bine e!
Nici mie nu mi-a convenit
când porumbeii ăștia m-au obligat să fac prima baie.
Pe mine nu mă obligă nimeni…
- Nu, normal. - Da.
Doar că…
Nu e pentru oricine.
Da, dar eu vreau să mă delectez
cu întreaga experiență norvegiană.
Jash, chiar nu e nevoie.
Spre Valhalla!
Doamne!
Ce răcoritor!
Vreme vine
Vreme trece
- Nu știam că sunteți creștini. - Nu suntem.
Și ce facem la biserică?
E Crăciunul.
Iar Ronja e în cor și abia își așteaptă soloul.
Cântarea divină
a pelerinilor însuflețiți
Îngerii-au cântat-o păstorilor…
Ce?
Prea tare.
Din suflet
Cânt și eu.
Și bucuria…
Da, dar cânți prea tare.
Dar voi abia șoptiți.
Pace pe Pământ
Ferice sunt toți
Mântuitorul s-a născut
E mai bine?
Dragi enoriași.
Înainte să începem minunata sărbătoare,
corul de copii din Telemark
vă urează „Crăciun fericit” cu…
Cu o melodie clasică de Crăciun.
- Sunteți gata? Bun. - Da.
Bun.
Noapte tăcută
Pe bune?
Noapte sfântă
Nu cred că a fost o idee bună baia.
Totu-i liniște
Bine.
Totu-i lumină
Nu. Jashan.
În jurul Maicii Domnului și pruncului
Mai bine ieși.
Copil sfânt, dulce și blând
Bine, ies în frig.
- Jashan. - Liniște!
Sigur o să mă ajute viforul.
- Jashan. - Nu acum.
Dormi liniștit
Ești gata, Ronja?
Bună, mamă!
Bună!
Mă auzi? Alo!
Suntem la biserică.
Nu, nu sunt creștini.
Dar merg la biserică de Crăciun.
Nu știu.
Asta e problema.
Fac tot felul de chestii ciudate, că așa e tradiția.
Poți să-ți potolești iubitul?
Da.
- Nu e normal. - Da, gata.
Fac multe chestii ciudate și, dacă îi întrebi, zic că așa se face.
Jashan!
Te sun eu înapoi.
Bună!
Cum spui „Scuze, Ronja”?
„Jeg beklager, Ronja.”
„Je begaber”, Ronja.
24 DECEMBRIE (AJUNUL CRĂCIUNULUI)
Chiar regret acum.
Da. Nu știai.
Nu mă refer la biserică.
Am ales să-mi iau cea mai țipătoare kurta pentru masa de Crăciun, dar…
- Mai bun era un costum. - Da.
- Mă poți ajuta? - Sigur.
Trebuie să o iei așa…
- Apoi… - Da.
Și… Nu, stai!
Scuze, e… Da, hai să mai încercăm!
E clar că nu am ce căuta aici.
Jash, ai ce căuta, da?
Unde ți-e inelul?
Nu prea ai voie să porți bijuterii la bunad, deci…
Mă ia poliția vestimentară. Ține de tradiție.
Da, bine.
- O să merg să mă ajute mama. - Da.
- Ce faci, Ronja? - Bine.
Te bucuri că vine Moșul?
Lui Jashan îi pare rău că ți-a stricat soloul.
Nu prea mai are ce strica acum.
E Ajunul Crăciunului.
Așa e.
E Crăciunul deja.
Bine.
Am trecut de toată nebunia de dinainte de Crăciun.
Schiatul.
Hotdogii la grătar, biserica, să nu mai zic de baia de Crăciun.
Nu-i spune așa! Sună distractiv.
Bine, Jash.
Ideea e…
că mai avem doar cina de Crăciun.
Mâncăm niște fursecuri și deschidem cadouri.
Și spre finalul serii…
aș vrea să le spunem, să le dăm vestea despre logodna noastră.
Ești sigură?
Da.
- Bine. - Da, le spunem.
Ce mai e și delicatesa asta?
- E… - E…
- E grăsime. - Da.
Îți place?
Bun șoriciul, mamă.
Mulțumesc, puiule.
Arată foarte bine.
Dar ce e, mai exact?
E…
E porc.
Poate nu ai voie să mănânci porc.
Doar musulmanii nu mănâncă porc.
- Da, așa e. - Da, mi-am amintit.
Uitasem.
Ronja, mănâncă, nu te juca!
- Nu-mi place. - Ce?
Bunica s-a străduit atât să gătească! Măcar gustă.
Ia niște sos!
Sos, da. Ce sos e?
E bun, e cu…
E sos cu grăsime.
Sos cu grăsime?
Da.
- Neapărat să guști. - E foarte bun.
Altfel, e uscăcios.
Da.
Poftim.
Și ce grăsime mai e și asta?
Nu. Nu e grăsime.
Aquavit, apa dătătoare de viață.
Știi că ți-am zis de băutura aia din cartofi.
Ajută.
- Chiar ajută. Îmi mai dai? - Da.
Da. Dar nu trebuie să-l dai pe gât.
Ba cred că da.
Nu e tocmai indicat, dar…
Noroc!
Da.
Noroc!
Crăciun fericit!
- Crăciun fericit! - Crăciun fericit!
Crăciun fericit!
Vrei să încetezi?
Gata! Ești beat.
Tu ești beată.
- Vrei… - Nu, eu nu beau.
Serios. E Crăciunul.
Desigur.
Și cum termin asta?
Așa da, nene!
Mă bucur că ți-a plăcut.
Mi-a plăcut la nebunie.
Da, e foarte…
- Ce naiba? - Gata.
„Hindu”? Așa se numesc condimentele la voi?
Te rog…
- „Negriciosul”? - Da, gata.
Indian fiind, nu credeam că pot fi jignit de condimente.
- Da. - Dar astea sunt tare rasiste…
A pus usturoi și piri-piri pe friptura mea?
Nu te supăra, dar eu pun o căpățână de usturoi la un ou prăjit.
- Cum să mănânc… - Jashan…
…carne de porc necondimentată, cu grăsime crocantă și sos de grăsime?
De ce aveți condimente „Hindu” și „Negriciosul”?
Dacă nu-i place, Shazam a făcut curry…
Jashan!
Nu „Shazam”, „salam”. Jashan.
- Jashan. - Ce?
Mă duc să mai aduc cârnați.
- Ai terminat? - Da.
Ia tu!
- Măcar străduiește-te să-i accepți. - Să-i accept?
Ca Hildegunn.
Ea face pe proasta numai să ia parte la secta voastră festivă.
Sectă festivă?
Da. Secta voastră festivă, cu uniforme și ritualuri dubioase.
Nu-ți cer să te vopsești blond sau să vorbești norvegiană.
Ar fi mai simplu.
Vreau să se bucure pentru noi.
Și se bucură pentru noi dacă mă obligi să mănânc grăsime?
Așa e tradiția.
Ca aruncatul bebelușilor și jertfele.
Nu orice tradiție e bună.
- Thea? - Da?
- Vrei să discutăm mai târziu? - Nu, eu acum sunt supărat.
- E Ajunul. - Ăsta e răspunsul tău la toate?
De ce merg niște atei la biserică?
De ce faceți baie cu gheață? De ce ne ascundem sentimentele? E Crăciunul.
Thea, a venit Moșul!
A venit Moșul.
Ce?
A venit Moșul?
Încă un cadou.
Pe ăsta ce scrie?
- Pentru mătușa Thea. - Normal.
- Hai, mătușă Thea! - Vino să-ți iei cadoul!
Da.
Vrei să stai în poala Moșului?
Mai bine nu.
- E musai. - Da, trebuie.
Așa, ce bine!
Ai fost cuminte anul ăsta, Thea?
Mă scuzați. Doar mie mi se pare ciudat?
Jashan, nu de față cu…
Cineva e supărat că el nu primește cadou de la Moșul.
Ce?
Se face târziu, micuță Ronja.
Rudolph mă așteaptă afară
și mai am mult de umblat.
Crăciun fericit tuturor!
Crăciun fericit!
Ce naiba? Nu mă împinge!
- Da? Mai vrei? - Jashan!
Am zis să nu…
Jashan!
Jør… Moșule!
Mai bine pleci.
Da.
Moșul trebuie să plece.
La revedere! Crăciun fericit!
Crăciun fericit!
Plec și eu.
Fiindcă nu-ți place în secta festivă?
Hai să aducem dulciurile…
- Eu merg să tai lemne. - Mă apuc de vase.
Crezi că asta e problema?
Tu ești problema.
Știam că-mi va fi greu cu familia ta,
cu toate tradițiile voastre.
Dacă ai fi mers în India, și ție ți-ar fi fost greu.
Însă eu te-aș fi susținut.
Dar te susțin și eu.
- Zău? - Da.
Nu cumva te obsedează Crăciunul și m-ai lăsat deoparte?
- Nu e așa. - Și de ce nu le spui alor tăi de logodnă?
Aștept momentul potrivit.
Pentru cine?
Pentru tine?
Da.
N-a mers, așa-i?
Nu, frate.
Se mai întâmplă.
- Vrei să ascultăm muzică sau… - Nu.
Bine, stăm în liniște. Nu-i bai.
Cinci, patru, trei, doi, unu.
Crăciun fericit…
Ce culori frumoase!
Vrei și tu?
Crăciunul ca de obicei.
Mătușă Thea? Ești tristă?
Nu, nu poți fi trist în Ajun.
Unde e Shazam?
Păi…
A plecat acasă.
Și se întoarce?
Mai avem multe cadouri, Ronja. Vrei să mai deschizi unul?
Sigur.
„Crăciun fericit, Thea”. Crăciun fericit, Thea!
De la…
Jashan.
Îmi place Shazam.
Da.
Chiar e foarte de treabă.
Doamne!
Dar l-a bătut pe Moșul.
Mătușă Thea.
Nu era Moșul.
Era Jørgen costumat, fiindcă e îndrăgostit de tine.
Nu cred că e îndrăgostit.
Ba e.
E îndrăgostit.
Dar…
Dar Jashan ți-a stricat cântecul și abia așteptai.
Nu. Am cântat doar pentru că a zis mama că așa vrea bunica.
Nu, Ronja.
N-a fost chiar așa.
Ce trăsnăi scot pe gură copiii!
Îmi place să aud copii cântând.
Mă gândeam… Ce bunad frumos ai!
E o minunăție.
- Trebuie să plec. - Dar e Ajunul.
- Mă doare în cur. - N-ai voie să spui „cur”.
Mă doare în cur.
- Unde pleci? - La aeroport.
Draga mea, ești sigură…
Nu, nu sunt, mamă. Nu sunt.
Dar nu mă mai uit în gura ta.
Tu crezi că relația mea cu Jashan e trecătoare
fiindcă am fost nestatornică.
Dar nu e.
- Du-te să te joci cu cadourile! - Bine.
Voiam să iasă totul perfect de Crăciun
fiindcă știu cât de important e pentru voi
și voiam să fie ca pe vremuri, cu tata, să se adapteze și Jashan…
Și să-l aveți la inimă.
Dar n-am reușit…
Am eșuat lamentabil.
Dar n-ar trebui să ne străduim noi să facem cumva să-l apreciați.
Era o veste bună,
dar vă anunț acum, dacă tot suntem așa veseli.
Mă mărit.
Da.
Ce aiurea că l-ai gonit în Ajun!
- Simen! - Așa e, ce vrei?
Îmi pare rău.
Când erai cu Jørgen,
viața mea părea perfectă.
Trebuia să locuiești vizavi de noi,
iar copiii tăi ar fi venit la noi să-și facă temele
și să mănânce rulouri.
Dar a murit tata.
Și tu ai plecat.
Mie să-mi pară rău.
Dar mi-e teamă să te pierd.
Nu plec nicăieri.
Ba da.
De asta nu beau alcool în Ajun.
O să fie bine.
- Nu era nevoie să veniți cu mine. - Ba da, trebuie să ne cerem scuze.
Poți să încetinești?
Mergem la aeroport în Ajun.
După logodnicul ei. E cel mai romantic lucru din lume.
- Taci, te rog! - Nu spune așa!
Ba da, poate să spună „taci” cât vrea.
Bine.
Taci!
Nu ajungem la timp.
Ba ajungem la timp.
Bine.
Ce palpitant!
Stai!
Nu pleca!
Îmi pare rău, Jashan!
- Dar de Crăciun… - Dar…
Uite, eu…
Jashan.
Am dat-o în bară rău.
Aveai dreptate când spuneai
că nu te-am susținut.
Regret că nu le-am spus de logodnă.
Dar credeam că ar fi mai ușor așa.
Cred.
Dar eu nu vreau ceva ușor.
Vreau să fie complicat.
Jashan Joshi…
Mă mai vrei de soție?
Cum ai intrat în aeroport?
Păi asta e…
UN AN MAI TÂRZIU
Crezi că vine Moșul azi?
Nu cred că mai vine, după anul trecut.
„Pentru Jashan, de la Anne-Lise.”
- Da! - Mulțumesc, Ronja.
Te descurci minunat.
- Oare ce e? - Da.
Jashan, mi-a plăcut mult tikka ma-pinnekjøtt.
Mersi, omule, dar a fost ideea ei.
Nu, împreună am făcut-o.
Îți place?
- Mulțumesc, Anne-Lise! - Cu plăcere.
Oameni buni! E timpul.
Cinci, patru, trei, doi, unu,
Crăciun fericit!
ADEVĂRAȚII „JASHAN” ȘI „THEA”
Îmi place mult.
Dacă asta îți place, să vezi nunta în India!
Urma să-ți spun.
CRĂCIUNUL CA DE OBICEI