Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
УПИР У РОДИНІ
Ми в ефірі? Ми в ефірі! Вітаю, друзі.
Вітаємо на найпопулярнішому подкасті Бразилії.
Я Фернандіньо Трамонтіна, а це «М'яч твій, Фернандіньо»!
М'ЯЧ ТВІЙ, ФЕРНАНДІНЬО!
Слухай, Амебо!
-Двері гаража відчиняються. -Вибач, Фернандіньо.
-Якого біса, Амебо? -Уважніше!
Продовжуємо.
Можете ставити запитання. Є щось?
Одне вже є.
-Питання від Батісти. -Ага.
«Клаудіонор, ти колись пропускав гол чи зливав матч,
як Фернандіньо?»
Хочу прояснити.
Я жодного разу в житті не зливав матчу.
Мені в ніс залетів комар, коли я кидав м'яч.
Так, це був фінал, і ми програли. Це дійсно сталося.
Амебо, постав касету. Я їм покажу.
-Знову? -Це моє шоу.
Коли у тебе власне шоу, ти робиш, що хочеш.
Амебо, будь ласка. Ось момент, де я приймаю м'яч.
-Це майстерність. -Гарно.
Контроль м'яча.
Я був дуже швидкий.
Я бігав, контролюючи м'яч.
Я обійшов воротаря.
Лише я і гол. Я битиму!
Він б'є по м'ячу і…
Увімкни сповільнено, щоб ми роздивилися.
Саме тоді комар залетів мені в ніс.
-Збоку. -Я щось не бачу.
Це живий доказ, що я ніколи не зраджував свого дорогого «Васко». Ніколи!
Годі, Фернандіньо.
Вже наступного року ти грав за «Фламенгу».
Амебо, наступне питання.
-Фернандіньо, до наступного шоу. -Називай мене містером Фернандо.
Моя вина, Фернандіньо… Містере Фернандо.
Любий, де Неймар?
Уявляєш, Шікао його навіть не запросив?
Ти обіцяв нашій дочці, що Неймар прийде!
Знаю.
-Усі чекають, любий. -Знаю. Вибач.
Вона і так засмучена через зелений банановий трюфель.
-Вона і не згадає. -Вона весь тиждень про це говорила.
-Діти забувають. -Неймар не прийде?
Я хотіла зняти з ним відео в тікток!
Зніми з татком. Тато був відомим футболістом.
Тату, ти більше не відомий. Ти нікчемний.
Любов доньки — це прекрасна річ.
-Знайди іншу. Я займуся цією. -Добре.
Я почищу зуби.
Привіт, сонечко.
Усе добре?
Так?
Вже майже стемніло.
Вони чекають на тебе внизу.
Ти не слухаєш, так?
Це твоя відповідь на мої слова?
Карол, ну ж бо. Я з тобою говорю.
Спустися на хвилинку.
Боже, я не хочу. Я не люблю дні народження.
-Особливо з чайотовими трюфелями. -Бридота.
Дякую за попередження.
Слухай, коли знімеш цей плакат з дияволом?
Я вже казала, це не диявол.
Я сумую за тим з Дорою-мандрівницею.
-Що я тобі дав. -Це було 10 років тому.
Будь-що краще за цього рогатого звіра. Такий похмурий.
-Це одразу відчувається. -Тату…
Це Равенгорокі з «Хаю Мокуші». Він хороший персонаж.
Люба, ну годі. Спустися на п'ять хвилин.
Добре, я подумаю.
Я буду внизу.
Так важко. З того боку віє жаром. Ніби у мене температура.
Я чекатиму.
Діти, не грайтеся цим!
Це тяжка праця. Це не барабан!
Не чіпайте мої речі.
-Це мої речі. -Любий!
-Так, люба. -Карол не спуститься?
Я її попросив.
У якийсь момент я втратив зв'язок з дочкою.
Не знаю, що я зробив не так.
Пішли співати «З днем народження».
-Хтось за дверима. -Відчини. Я ріжу торт.
Зараз не час приходити на дитяче свято.
Вже темно. Що не зроблять за безкоштовну їжу. Це обурливо.
Важка енергетика.
Ой!
Так дивно.
Добрий вечір.
Не впізнаєш мене?
Якщо чесно, ні. Вибачте.
Це я, шурине!
-Грегоріо! -Це я, друже!
-Давно не бачилися! -Цілуємося?
Все добре, так.
Не запросиш мене?
Що? Авжеж.
Заходь, Грегоріо.
Чудово.
Поцілунок був зайвим.
Співаймо «З днем народження»!
-За хвильку. -Ну ж бо.
Грегоріо?
Братику!
Боже, не віриться, що ти тут!
-Мені теж. -Ого!
Торт може зачекати.
Слухайте всі.
Торт зачекає. Прибув особливий гість.
Дозволь познайомити вас з моїм молодшим братом Грегоріо.
Але вищим за мене.
Це мій шурин Грегоріо.
Він зник на п'ять років. Ми нічого про нього не чули.
Упевнений, йому є що розповісти.
І ми хочемо почути все.
-Розкажи мені все. -Дядько Грегу?
-Привіт, дядьку! -Маленька Карол!
-Я так скучила! -Яка вже не маленька.
-Така доросла. -Ще маленька.
Вітаю, друже. Вона красуня!
-Дякую. -Щось вивихнулося.
Фернандіньо, зроби щось.
-Запропонуй йому випити. -Мій рюкзак.
Візьми його рюкзак.
Грег наш гість. Так?
-Розкажи мені все. -Я принесу.
-Де ти був? -Така тепла зустріч. Вечірка.
-Я вас все розкажу. -Який ти гарний!
-Господи! -Що таке?
Ти там тіло носиш? Такий важкий. Чекай.
Зараз.
-Будь ласка. -Фернандіньо…
-Не будь плаксою. -Боже.
Схоже, вискочила грижа. Щось вискочило!
Справа не в силі.
Дідько.
Треба заспокоїтися.
-Ібіца класна. -Так.
Я був діджеєм у багатьох клубах.
Чудова робота. Багато перспектив.
Це круто, і платять добре.
Вгадай, кого я там зустрів.
Девіда Ґетта. Він крутий.
Не може бути! Обожнюю його. Ти сфотографувався?
Ніяких фото. Ненавиджу, коли мене фотографують.
Чому?
Тебе переслідує поліція? Ти в розшуку?
-Фернандіньо. -Що?
Ти навіть селфі не робиш?
-Ні. -Ось так?
Ні, навіть селфі. У мене старий телефон. Без камери.
Це як наркобарон.
Фернандіньо!
-Так? -Припини. Досить.
Я просто жартую. Це жарт, шурине!
Досить, Фернандіньо.
Ні, серйозно. Його не було п'ять років.
Зненацька, як пук посеред бурі.
Ми ніколи не чули про нього.
Він ненавидить фото та соцмережі, і має телефон юрського періоду.
Як стаціонарний.
Знаєте?
-Хто ще думає, що це дивно? -Фернандіньо.
У нас приємна розмова.
Ти робиш її незручною. Усі слухали.
Все добре, сестричко. Він правий.
-Він правий. -Дякую.
Перепрошую.
Мене довго не було, я не дзвонив.
Але я хотів цього. Я хотів досліджувати світ.
Хотів вільно бродити, ні перед ким не відповідати. Хотів цей досвід.
Я мрію про це.
Я теж про це мрію.
Відколи?
Любий, дай мені помріяти. Можна?
Яка твоя улюблена країна?
Румунія, безперечно.
-Це дивно. -Румунія. Я б хотіла колись поїхати.
-Поїдемо в Румунію, тату? -Краще в Бето Карреро.
Це не так далеко, і в них є атракціони…
Американські гірки…
Хто їде в Румунію?
Хіба є тури в Румунію? «Відвідайте Румунію!»
Бачили футболки з написом «Я люблю Румунію»? Ніколи.
Там найпрекрасніші пейзажі, які я коли-небудь бачив.
І найкращі бари.
І скажу вам ще дещо.
Румунки майже такі ж гарні, як бразилійки.
Він такий чарівний.
Він завжди був таким. Я знаю його вічність.
Він завжди був ловеласом.
Я теж. Я завжди був ловеласом.
-Раніше я… -Ні.
Ти ні. Ти був пройдисвітом.
Чому це твій брат ловелас, а я пройдисвіт? Не розумію.
-Ти голодний? -Це чайот?
-Ні, це сир. -Тоді я візьму.
-Це козячий сир? -Тофу.
Що ми обговорювали?
-Що я… -Не в басейн!
Воно таке бридке.
-Тофу? -Так, він смачний.
-Відстій. -Мені подобається.
-Смакота. -Ага.
Я казав, що подорож змусила мене змінити харчування?
-Ні. -Тепер я веган.
Веган?
Так. Я зрозумів, що тварини мають право жити так само як і ми.
Овва.
-Народ… -Мій брат просто…
Прошу! Та щоб…
Я замовлю бургер. Кому ще?
-Я хочу бургер. -Припиніть.
Як це класно! Ти веган!
Люба, мені цікаво. Надовго твій брат залишиться?
Коханий, годі його діймати.
Та ну. Чого б я його діймав?
Бо Грег добрий, мужній, авантюрний і красивий.
Але чи забивав він колись три голи у фінальному матчі при повному стадіоні?
-Ні. -Точно.
-Ти теж неймовірний. -Правда?
Не хвилюйся. Грег залишиться тут лише на кілька днів.
Доки не знайде будинок, квартиру чи студію.
-Ми не будемо це робити. -Я лише поправив.
Любий, ти навіть не помітиш, що він тут.
Думаєш?
Агов!
Я не можу дати тобі сьогодні машину.
Тобто? Це моя машина.
Дякую!
Ванессо, можеш замовити мені таксі?
Не замаленька?
Давай, тату!
У мене добре виходить, так?
Купка невеличка!
Давайте усі сюди!
Кого ви шукаєте?
Ви до гикавки мене злякали!
Боже.
Хто там?
Давай, Мішель.
Це я. Ти мене бачиш.
Так, я тебе бачу.
А от підвищення аліментів щось не видно.
Якого підвищення, Мішель? Заради Бога.
Скажи Карол, що я тут.
Слухай, тобі скоро прийде попередження.
Соромно. Не платити дитині аліменти.
Оце ви балакуча!
По-перше, я плачу. Вона щороку робить цей хід.
І з усією повагою, #ПоважайПрибиральників,
#ЗаЧистеМісто, #ГіднаПраця,
це не ваша справа.
Фернандіньо, скажи чесно. Ти хочеш повернутися до мене.
Я хочу повернути м'яч з автографом Пеле.
-Саме вчасно… -Він не твій.
Ти про цей?
Так, цей. Мій м'яч…
Досип грошенят і отримаєш його.
Я доплатив у п'ять разів!
Додай ще.
Ганебно. Так не можна поводитися з матір'ю.
Пані, чому б вам не підмітати ваш…
З іншого боку.
-Сонечко! Це татова донечка. -Ходімо, тату.
Вона така ніжна.
Нова хвороба збентежила лікарів у Ріо.
Кілька людей, переважно жінки,
почуваються мляво, анемічно, з низьким об'ємом крові.
Люсі одна з них.
Вона почала дивно поводитися.
Ми поговорили з родичами, які хотіли залишитися анонімними.
Усі хвилюються, розумієте?
-Люсі була… -Перемкни канал.
Привіт, кохана.
-Привіт, любий. -Така красуня.
-Дякую. -Що на вечерю?
Заморожена веганська їжа.
-Що? -Нічого. Це все, що в нас є?
Вони погано йдуть, морозилка повна.
Якщо кожен з'їсть два-три, швидко закінчимо.
Так.
Знаєш що? Мені саме спало на думку.
Назва «Вперед» трохи відстійна.
Не думаю. Це була ідея Грега.
-А, ідея Грега. -Обожнюю.
А де твій брат?
Він спить.
Ванессо, поговори зі мною.
Твій брат лише їсть і спить.
Він спить весь день, не бачить світла.
Схоже, у нього алергія на сонце. І не допомагає по дому.
Фернандіньо, забудь про Грега. Це ти не допомагаєш.
Власне, помиєш посуд.
-Ясно? Па. -Я не хочу сваритися.
-Мені бракує твоїх дотиків. -І мені.
Ходи сюди.
Що ти робиш, Фернандіньо?
Я робив, як у кіно.
Ні! Це не кіно. Ти кинув мою їжу на підлогу?
-Підійми. -Але я…
Ти сьогодні миєш посуд.
-Так круто, коли вони… -Не круто.
-Зовсім не круто. -Добре.
Ти встав!
Маєш чудовий вигляд!
Дякую.
-Хіба не гарно виглядає? -Красень, скажи?
Дядько Грег має чудовий вигляд?
Я радий. Це мій одяг.
-Твій? -Так.
І ти влазиш?
-Гей! -Ні.
Він не твого розміру.
-Звісно мого. -Вибач.
-Я віддам. Чистий і попрасований. -Ні!
Не треба. Ти в нього більше не влазиш.
Так, я хочу їх назад.
-Тату, це принизливо. -Так, тату. Заради Бога.
«Заради Бога», бляха. Білизна теж моя?
-Фернандіньо, розслабся. -Я не можу.
Не хвилюйся, все гаразд.
У мене є ідея.
-Чудова ідея. -Яка?
-Я хотів щось зробити. -Що?
Що ти хочеш зробити?
Сімейну купку невеличку?
-Я не фанат. -Купка невеличка.
-Так! -Хтось постраждає.
Купка невеличка!
-Не лоскочи мене! -Купка невеличка!
Лоскотно!
Ой, боляче.
-Любий! -Я сказав, що це погана ідея! Боляче!
Не перебільшуй, Фернандіньо. Це лише сімейні приколи.
У мене кров.
Якого біса? Тобі погано?
Народ, все супер, але мені треба йти.
Ніч кличе.
-Звісно. -Думаю, маєш гроші тусити.
Так, мені сестра дала.
Ти даєш гроші братові?
Їжа готова.
Ні, поясни мені ситуацію.
Мої гроші ідуть твоєму братові, так?
Боже.
Бачу, особиста гігієна не його сильна сторона.
Це та дівчина з новин?
ТРАНСИЛЬВАНІЯ
Фернандіньо!
Не та кімната?
Зовсім ні.
Я відчув неприємний запах.
Чуєш запах? Як мокрий скунс чи мертвий тюлень.
Принюхайся добре.
-Відчуваєш? -Ніякого запаху.
Тобі варто перевіритися.
Так смердить, що волосся з носа випало.
Ти добре роздивилася?
Не думаєш, що з кімнатою щось не так?
Так, коли ти сказав це.
Ти нишпориш у його речах.
Фернандіньо, ти маєш зрозуміти, що в мого брата є темна сторона.
-І не кажи. -Він завжди любив ночі.
Не суди. Прояви більше співчуття.
-Я не засуджую. -Любий?
Вимітайся!
Дивися, що він зробив. Я покажу.
Він пофарбував вікна в чорний і забив їх дошками.
Геть!
-Виходь! -Не чуєш запаху? Добре.
Але це так дивно, що тобі не пахне…
-Фернандіньо, що відбувається? -Тату!
-Коханий? -Тату, що це за шум?
Боже.
Там кажан… Мій радикуліт!
У будинок залетів кажан. Я намагаюся впіймати.
-Що? Кажан у будинку? -Так.
-Всього лиш? -Що? Так, це все.
-Спробую впіймати. -Обережніше. Не вбивай.
Я ледь не помер.
Вони допомагають природі. Це жива істота, яка не завдає шкоди.
Можна подивитися на кажана?
Ні, зайчику. Він допомагає природі, але кусає.
Зараз я когось покусаю.
Ай. Господи.
Де ти, капосна тварюко?
Боже мій!
Хочеш зі мною пограти? Якого біса!
Я зараз тебе дістану!
Бляха…
Чорт.
Якого біса!
Господи! Щоб ти всрався!
Ти мене налякав!
Щойно повернувся?
У мене була важка нічка.
Що це на голові?
-Що, це? -Так, на лобі.
Нічого. Я вдарився головою об двері гаража.
Ясно.
Хочеш часникового хліба?
Боже.
Гаразд, не їж.
Я просто був ввічливим. Це ти втрачаєш.
Чудово. Часниковий хліб.
Смакота. Дивися.
Більше нічого їсти.
Фернандіньо, я хотів подякувати за гостинність.
Не знав, що залишуся так довго.
Таке буває.
Приїжджаєш на два дні, а лишаєшся на два місяці.
Геть нормально.
Я хотів сказати, що ти мені дуже подобаєшся.
-Ти мій улюблений шурин. -І єдиний.
Саме так.
Як у старій приказці.
Ти або любиш, або ненавидиш свого…
Що ти кажеш? Повтори.
Нічого. Я забув.
Пробач, я забув.
Мій шурин вампір.
Фернандіньо, скажи.
Ти знову на наркотиках?
Що ти мелеш? Я в житті не вживав наркотики.
Тебе спіймали на допінгу на грі проти «Ботафого» у 2003 році.
Ні, я пив сироп від кашлю. Це просто сироп.
Фернандіньо, я розумію.
У мене така ж проблема з моїм сусідом Робервалем.
Він вампір-планокур?
Ні, не це. Він привид.
Взагалі-то, він зараз тут.
Привітайся. Не соромся.
Привіт, Робервале! Радий знайомству!
-Кепкуєте? -Привітайся.
-Ми п'ємо пиво. -Знущайтеся з мене.
-Пішли. -Давайте.
От би таку впевненість, коли дійсно побачите привида.
-Так. -Я тобі вірю.
Не підкрадайся так до мене. Ми говорили про привидів!
Не підслуховуй.
-Я знавець вампірів. -Ні, дякую.
-Вони не нападають на свою плоть і кров. -Чудово.
Їх не видно ні в дзеркалах, ні на фото.
-Усі це знають. -Є два види.
Помічники готуються до прибуття другого виду, альфа-вампірів.
Вони спокусливі й брехливі!
Той, хто викриває, виглядає ідіотом.
Тобі ніхто не повірить. Тільки дуже тупі.
-А ти мені віриш? -Авжеж. А що?
Нічого.
Лише найгірші стають кажанами.
Зажди.
-Я не казав… -Фернандіньо, я можу допомогти.
Не торкайся, будь ласка. Дякую.
Амебо, може, візьмемо таксі. Ми його не доженемо.
Ні, стеж за машиною з телефону.
Тримайся. Цей малюк швидкий.
Безумство.
ЛУҐОСІ
Потанцюємо. Ну ж бо.
Де він?
Так дивно.
АМЕБА
Що таке, придурку?
Де ти? Я тебе загубив. Лише у вас є додаток для трекінгу.
Я не можу говорити. Пізніше.
Набридливий.
Фернандіньо!
Мішель, як ти?
-Привіт. -Як там?
Не можеш платити більше аліментів, але можеш дозволити потусити.
Що ти тут робиш? Іди геть.
Скажи. Втік від жінки?
Це тебе не стосується.
Він гарячий! Я пішла танцювати.
Ні, не танцюй з ним!
-Він шахрай. -Що?
Потім розкажу.
-Цей красень? -Так!
-Та ну. -Він не такий гарний.
-Це пластика. -Годі!
-Досить, Фернандіньо! -Потім розповім.
Припини. Відпусти мене.
Пробачте, мем. Пішли.
Ти божевільний? Уже пізно ревнувати.
Я захищаю матір своєї дочки.
-Повір. Мішель, йди додому. -Боже!
Я вже заплатив за поїздку.
Щось новеньке. Ти ніколи ні за що не платиш.
Друже, відвези її додому. Я поставлю п'ять зірок.
-Їдь додому. Відпочинь. -Заради Бога.
-Здоров, Фернандіньо! -Боже!
Я ж казав, що малюк швидкий. Ти його знайшов?
Амебо, дізнайся, як вигнати вампіра.
Краще, якщо він залишиться.
Що? Ти здурів?
-Вони не нападають на сім'ю. -Я йому не родич.
Моя донька теж.
Він твій гість. Вони поважають це.
Але якщо він покине дім, ти будеш в небезпеці.
Я не хочу, щоб цей клятий Бетмен вічно жив під моїм дахом.
Єдиний спосіб вигнати вампіра — коли всі побачать, що він вампір.
-Ти маєш його викрити. -Це нелегко.
Ванесса ніколи мені не повірить. Вона обожнює свого брата.
-Є інший спосіб? -Так.
Що ж ти мовчав?
-Все патякаєш і патякаєш… -Заколи його цим.
У серце.
Тільки поглянь.
Що це?
Звідки в нього ця труна?
Тепер я розумію, чому його рюкзак такий важкий.
Він приніс складну труну.
Допоможи посунути.
Обережно.
Бери, давай.
Яке важке.
Навіть коли спить красивий.
Навіщо ти це сказав, чорт забирай?
-Вискочило. -Аякже.
Зосередься. Дай мені це.
-Швидше, сонце ось-ось зайде. -Добре, пильнуй двері.
Боже.
-Я не можу. -Бо він красень, так?
Ти будеш це повторювати?
-А чому ні? -Бо він брат Ванесси.
Він мій шурин. Член родини.
І він людина.
-Агов! -Прокинься, Фернандіньо!
Подумай, кого ти ненавидиш.
Ненавиджу тебе за ляпаса.
Але я нікого й нічого не ненавиджу.
Згадай, він живе в тебе більш як два місяці.
Він носив твій одяг і пив твій алкоголь.
Дивися на нього, як на арбітра, який забрав гол у 1997 році.
-Ти мене довів. -Ось.
Якась божевільна зворотна психологія.
-Я завівся. Я злюся. -Вперед.
-Покажи йому. -Один.
Два…
-Боже мій! -Відпусти його!
Ні!
Відпусти його!
Що таке?
Все добре, коханий?
Ванессо, нам треба поговорити.
Любий, я завжди поруч.
-Геть здурів? -Тобі треба допомога.
-Амебо, допоможи мені. -Це марно.
Амебо, ти це бачив?
Ні. Але я вірю йому і у вампірів.
Ти віриш у все.
Це неправда.
Коли твій батько каже, що не хотів пропустити гол,
я знаю, що він провалив гру.
Отак ти про мене думаєш?
Ніхто б не пропустив відкритий гол.
Мені в ніс залетів комар. Я казав це мільйон разів!
-Ти не фанат «Васко». -Ні!
Припиніть обидва!
Це найгірше виправдання, яке я чула.
Вибач, Амебо.
Просто зізнайся, що ходив на вечірку.
Але сказати, що мій брат вампір?
Добре. Я маю доказ.
-Так? -Не роби цього!
Я покажу. Не лізь.
-Я хочу подивитися. -Я покажу.
-Покажи. -Ось що твій брат чудив.
Дивися. Ось.
Що це?
П'яна жінка треться біля стіни.
-Де дядько Грег? -Так, але він ось тут…
Але він був тут.
Камери і дзеркала не ловлять вампіра.
-Їх не можна сфотографувати. -Ти міг сказати раніше.
Я маю помедитувати.
Добре. Тоді скажи ось що.
Чому ми ніколи не бачимо його вдень?
Він завжди спить. Скажи!
Язика проковтнула?
«Боже!», відповіді на питання нема.
Нічого. Я знаю відповідь.
Бо він помре!
Так! Такі, як твій брат, спопеляються під сонцем.
Вони помирають.
Тому він завжди пізно прокидається і не купається в басейні.
Бо він помре, якщо…
-Доброго ранку! -Привіт, Грегу. Як ти?
Він би…
Як мій неймовірний шурин?
Ти мені снився. Був такий напружений.
Але я подбав про тебе.
Так.
Схоже, я більше не страждаю від різниці в часі.
-Намасте, брате. -Намасте, сонце.
Я хочу насолодитися басейном з сім'єю, з Карол
і з цим малим.
-Пішли. -Так, звісно.
Такий чудовий день. Ми такі раді.
Таке благословення.
Усе, що я знав просто…
Мені нічого не лишилося.
Хіба вампіри не помирають на сонці?
Він мав померти.
-Дивно. -Дуже дивно.
Може, це мутант, в якого імунітет до сонячного світла.
Деякі роди вампірів можуть мати різні сили.
-Що ж ти мовчав? -Ти не питав.
Я мав спитати?
Але Ванесса сприйняла це добре.
Люба, я зробив це для тебе!
Хочеш цукіні?
З кров'ю?
Може, я теж вампірка.
Ти вважай.
Дуже добре.
Замовкни. Боже!
Дядьку Грегу, у тебе смішний ніс.
Братику, я така рада, що ти тут.
Думаю, Фернандіньо просто заздрить.
Дякую, сонечку…
Що це? Усе гаразд, Карол?
Мені щось погано.
Я піду в туалет. Побачимося.
Привіт, малече.
Дідько.
Привіт, Рейнфілдо.
Усе готово?
Так?
Чудово. Я знайшов гарне місце. Йому сподобається.
Побачимося.
Амебо, нам треба поговорити.
Якщо хочеш знову зійтися, облиш. Я вже з іншою.
Ти що геть? Я розійшлася з тобою.
Карол, я знаю, ти шаленіла від мене. Не треба заперечувати.
Тихо. Моєму тату не можна знати.
Власне, світу не може знати.
Якби я могла повернути час, я б застрелилася, перш ніж цілувати тебе.
Що, як ти повернешся в минуле і зустрінеш себе, то створиш парадокс…
Закрийся, ботане. Слухай.
Я знаю, що Грег вампір.
Треба розказати іншим.
Спробуй. Ванесса мені не повірила.
Власне, ти мені не повірила.
Карол, ти нікого не переконаєш.
Це їхня сила. Дізнаєшся лише випадково.
Треба викликати поліцію.
Нам не повірять.
Що ти робиш, тату?
Я роблю хрест.
Хрести вбивають вампірів.
Не обов'язково. Хрести це наче нафталін для тарганів.
Вони лише відлякують їх. Ти повинен вірити.
-Ти ніколи не ходиш до церкви. -Що? Божевілля.
-Я ходжу. -Коли востаннє був?
На моє перше причастя.
Перестаньте. Я вірянин. Ви всі маєте це знати.
Багато моїх голів були присвячені Ісусу.
-«Цей для тебе». -Тоді скажи молитву.
Молитву? Справжню?
-Так. -Господи.
Ми не можемо ховатися тут вічно.
Треба щось зробити, щоб Грег пішов з дому.
Нам треба диво.
-Тату! -Люба, якого біса!
Дядько Грег їде.
Людина віри.
Люблю тебе.
-Таксі чекає. -Бувай.
Я сумуватиму.
Не забудь піджак.
-Я взяв. -Піджак?
-Ти тепер його бабуся? -Фернандіньо.
Я просто жартую. Вибач.
Грегу, напиши номер і адресу. Ми всі хочемо тебе відвідати.
Говори за себе.
Я напишу тобі.
-Па-па! -Па!
-Наші двері завжди відчинені. -Ніколи. Вони будуть замкнені…
Що? Нічого, жартую.
Я вже сумую за ним. Ходімо.
-Я вже сумую за Грегом. -Зовсім ні.
Солодких снів, кохана.
Це пусте.
-Ми його прогнали. -Так!
Ви серйозно?
Ми просто святкуємо.
Я винен.
Повірити не можу.
Вампір на волі, а ти нічого не зробиш?
Люба, я хотів, щоб дядько Грег пішов.
Він пішов. Моя сім'я в безпеці. Ось що я мав зробити.
Ти боягуз.
Ні.
Я ставлю сім'ю на перше місце. Це моя робота.
Як коли ти програв матч з «Фламенгу»?
Ось якої ти думки про тата?
Хто знає, коли ти кинув м'яч, ти теж не ставив сім'ю на перше місце?
Я думав, ти знаєш мене краще.
Тату, я тебе люблю.
Але любов це не захоплення.
Я не можу рівнятися на того, хто дає задню.
Слухай, я зробив те, що мав.
І ти помиляєшся.
Якщо я сумую за тим, що в нас було раніше,
може колись перестану.
ВАМПІРИ
Доброго ранку, любі!
Ви мене ігноруєте.
Привіт, сонечко. Привіт. Як ти?
Я візьму одне.
-Де всі? -Вони запізнюються.
Більше ніхто нікого не поважає.
-Вони вже їдуть. -Що ти дивишся?
Польський фільм про подорож вампіра-іммігранта,
який знаходить кохання у незвичайних місцях.
Звучить дуже цікаво.
Що відбувається?
Чому це… Що?
Чому? Що?
Ось і ви.
Аплодисменти вашій безсоромній поведінці.
Я бачу, ви займалися розпустою. Мені видно.
Ти, Клаудіоноре!
Я тут. Ми домовилися.
Треба було знімати тизери. Ви мали прийти раніше.
Краще зроби це сам.
Ти ж зірка, так?
Можеш впоратися сам.
Так, я справді зірка. Переповнений стадіон кричав моє ім'я.
Це було ще тоді, коли в телевізорі не було екранів.
Так, я зірка. Але ми ведемо шоу.
Я і так забагато роблю. Не чіпляйтеся.
-Відстаньте. -Ти нас свариш?
Це психологічне цькування.
-Чому ти так близько? -Можемо засудити.
Що ти таке кажеш?
Я знаю, що ви двоє задумали зле.
Від вас погана енергетика, п'явки.
Ви хочете мою кров, але не можете її отримати.
-Я хочу лише чесного. -Фернандіньо.
-Чого тобі? -Іди сюди.
Ти теж мене судитимеш? Секунду.
Нам ще треба поговорити. Обурливо.
-Що ти хочеш? -Дивися відео.
Що ти робиш з моїм телефоном?
Боже.
Зрозуміло.
Хлопці, я подумав, і ви маєте рацію.
Я іноді переступаю межу.
Людям потрібні межі. Межі! Я правий?
Ми допоможемо з шоу.
Так, зробимо це.
Не можу. Телефон помирає.
Чому ти говориш про смерть?
-Знаєте що? Ідіть додому. -Так.
-Відпочиньте. Так на краще. -Так.
Поговори з Робервалем, сусідом-привидом.
-Привидів не існує. -Ні.
Побудь з дружиною. Вона сумує за тобою. Пообіймайся.
-Ідіть. Можете йти. -Зробимо це.
Відпочиньте.
Саме так. Вам треба відпочити.
-Я в штани наклав. -Я теж.
Друже, я тобі скажу.
-Слухай, відкладемо шоу. -Я згоден.
Зробимо це. Зачини двері і завари їх.
-Нікого не впускай. -Зрозумів.
Я йду додому.
Фернандіньо?
Якої холери? Це кажан?
Я не кажан. Ти нормальний?
Так. Не впевнений щодо тебе.
Любий, що ти тут робиш?
Я тут живу.
Забув про зустріч?
Сьогодні не вийде. У мене стрес.
Вибач. Сьогодні я не зможу.
Я не про це. Прочитай листа.
Листа?
Слухання з Мішель!
Вітаю.
Гомеро. Як справи?
Вибач за запізнення.
У мене поганий день.
Не хвилюйся.
Слухай, твоя колишня чекає вже понад годину.
Тож спокійно.
Я спробую. Все добре? Я впораюся.
-Перепрошую. -Звісно.
Мішель, глянь хто прийшов.
Привіт, Мішель. Як справи?
Прекрасно, Фернандіньо.
Ти повернулася в клуб, коли я пішов?
Ясна річ, це не твоя справа.
Фернандо. Я прочитав досьє.
Я говорив з адвокатом Мішель.
Ми обоє вважаємо, що маємо досягти порозуміння.
-Я згодна. -Я не згоден.
Гадаю, треба перенести це.
-Можна? -Ні!
Мішель, ти все забрала. Мені більше нічого дати.
Я не згодна.
Ще багато чого можна взяти.
-Дивіться! -Слухай.
У таких випадках найкраще
дійти згоди без стороннього посередника.
Тобто мене.
Пам'ятайте, що все можна і треба обговорити.
Заспокойся. Я лишу вас самих.
Чорта з два! Ні, лишися тут.
Не йди.
-Чому? -Бо…
Моя колишня дружина — кровожерна вампірка.
Фернандо, кожен колишній чоловік так каже.
Ні, я серйозно. Подивися на її ікла.
-Вона вампірка. -Фернандо…
Дивися на неї не як на ворога, а як на колишнє кохання.
-Вона не хоче зла. -Хоче. Дивіться.
Боже!
Фернандо, будь дорослим.
Цього разу я тебе не відпущу.
Я замикаю двері.
Ні! Заради Бога!
Гомеро! Не йди!
Гомеро, повернися!
Заспокойся, Мішель.
Сьогодні був спокійний день.
Гомеро, відчини! Будь ласка!
Гомеро! Зупинися!
Поговоріть.
Діалог — це все.
Ні! Спокійно, Мішель!
Боже мій!
Мішель!
Я буду платити більше аліментів!
-Ти серйозно? -Так!
Ось так, друже.
Додай трохи.
І ще я хочу будинок на пляжі.
Це нечесно. Я купив його після розлучення!
Добре, забирай!
І я хочу нову машину.
І зоомагазин.
Квартиру на доньку.
-Сраний пес! -І це ще було дешево.
Так, так.
Я хочу все, що ти маєш. Усе!
Усе!
І я хочу справедливості!
Хочеш справедливості? Лови!
Карол, візьми слухавку! Заради Бога!
Відповідай!
Привіт, тату. Як справи?
Сонечко, ти де?
Я в мами, як ти сказав.
Ні, забирайся звідти! Негайно!
Чому?
Дядьку Грегу!
Сонечко?
Алло, Карол.
Карол, люба.
Що ти тут робиш?
Такий збіг.
Я познайомився з твоєю мамою в клубі і ми подружилися.
-Ти не серйозно. -Так.
Заходь. Можемо поговорити.
Я не можу. Я зустрічаюся з татом.
І я трохи запізнююся.
Я казав, що ми влаштовуємо вечірку? Бал на Гелловін.
-Залишся допомогти. -Не можу. Я маю йти.
Заходь всередину.
Давай, Карол! Швидше!
Нумо, сонечко!
Швидко, в машину! Сідай!
-Ось. -Їдь, тату!
-Усе гаразд? Він тобі щось зробив? -Все добре, тату.
Як мама?
Все погано, люба.
Але я все виправлю.
Повір мені. Обіцяю.
Я хотів тобі дещо сказати.
Ти мала рацію. Я був дурнем.
Я не слухав і тепер це поширюється.
Треба об'єднати сили і…
Врятувати сім'ю?
Ні, люба.
Учинити правильно.
Ти значно краща за мене.
Ти найкращий тато на світі.
-Я люблю тебе. -Я тебе теж.
Але я не знаю, з чого почати.
Нам потрібен план.
Поговоримо з Амебою. Грег казав щось про вечірку.
Яку вечірку?
Бал.
Бал вампірів.
Босе, глянеш, чи все гаразд?
Гарна у вас вечірка.
Чудова організація.
Що це буде? Випускний? Шістнадцятиріччя?
Вибачте.
Похорон, так?
Гаразд. Це важко.
Усе просто… Боже, ще один.
Чорт.
Це відстій, босе.
Сьогодні холодно, так? У мене мурашки.
Так холодно.
Глянь! Карол мала рацію.
Вампіри влаштують вечірку, і на це є причина.
У Бразилію приїхав впливовий румунський бізнесмен, Улла Дракс.
Усі підозрюють, що це справжній граф Дракула.
Вони підозрюють? Улла Дракс?
Звісно, це граф Дракула.
Це так очевидно.
Для нас це очевидно. Люди нічого не знають.
Але ж він альфа-вампір!
Якщо ми вб'ємо Уллу Дракса, інші стануть нормальними.
Ми врятуємо Грега!
-Хто сказав, що я хочу? -А мама?
Не став такі складні питання.
Шікао і Клаудіонор.
І всі інші, тату.
Маєш рацію. Вибач. У мене була жахлива ніч.
Я не хочу бачити ніяких вампірів. Чесно…
Мати рідна! Не кусай! Твій тато любить тебе!
-Укуси Амебу! Він не сім'я. -Тримайся подалі!
Не перебільшуй, любий.
Вона така мила!
-Скажи це моїм трусам. -Це недоречно.
Що за костюм?
Це на Гелловін. Це іноземне свято, яке люблять діти.
Краще, як Курупіра. Національний герой, істота світла.
Але вона наполягала бути вампіром. Переодягнися. Вечірка завтра.
-Ні, мамо! -У тебе веганська косметика.
Завтра?
План такий.
Люба, скажи.
Що тобі подобається? «Кодплейс»?
-Косплей. -Косплей, так.
Можеш вдягнути нас у вампірів.
Так, можу.
Завтра ввечері ми замаскуємося у вампірів.
Ванесса нічого не запідозрить, бо зараз Гелловін.
А поки подбаємо про обладнання.
Я зроблю кілки.
Амебо, ти подбай про решту.
-Яку решту? -Решту.
Стріли, хрест і святу воду.
НАБІР ДЛЯ ВБИВСТВА ВАМПІРІВ
БОНУС! РІЗЬБЛЕНИЙ ХРЕСТ
ДОСТАВКА В ОДИН ДЕНЬ КУПИТИ
Неси все до церкви.
Нам треба, щоб священник
все освятив, добре?
Після цього зачекаємо до заходу сонця
і зустрінемося
тут.
У нашій вітальні.
-Фернандіньо, ти намалював весь будинок. -Замовкни. Ти вмієш малювати?
Я вічність на це витратив. Списав дві ручки.
Будемо розгулювати, ніби це просто Гелловін.
«Гелловін, таке круте свято».
Я припаркую машину подалі від дому.
Геній.
Не перебивай.
Потім поїдемо
до будинку Мішель.
-В коли ми приїдемо… -Ми вб'ємо Дракса!
Закрий рот. Це був мій момент.
Ми вб'ємо…
Улла Дракса.
-Так! -Який ботан.
-Привіт, тату. -Привіт, люба.
Вона зіпсувала нам маскування.
Суперові костюми. Любий, ти чудово виглядаєш!
Я сам зробив, люба.
-Ти просто копія Ебі. -Ні.
Ти не йдеш?
Ні, я поїду з ними. Не можу лишити їх самих.
Підлітки, знаєш.
-Добре. -Побачимося.
-Нам треба веганські цукерки. -Хіба я схожий на Ебі?
Швидше, тату!
Цей костюм постійно лізе мені в дупу.
Поглянь на нього!
Чуваче, це круто!
Містере, класний костюм черниці.
Ні, це не…
-Так страшно. -Це дико.
Сонечко, не могла знайти мені гірший костюм?
Тату, не скигли.
Амебо, у тебе все є?
Тут. Повітряні кульки зі святою водою, стріли, хрест і кілки.
-Добре. -А арбалет?
Боже.
Як можна бути таким дурнем?
Ну, ну, ну.
Ідеальний вечір, щоб випити крові.
Щоб побалакати…
Вас це не цікавить?
Ти все освятив?
Так, усе готово.
Збери все, давай.
Не хрестися. Ти нас викриєш!
-Не наступай на мій костюм. -Добре.
Уникай зустрічі зі знайомими.
Бляха! Що моя мама зробила зі своїм домом?
Повірити не можу!
Яка класна зачіска!
-Близько. -Знаю. Мама тебе не впізнала.
Це залишає шрами. Тато заплатить за терапію.
Слухай, треба знайти головного боса.
-Я його ніде не бачу. -Я теж.
-Я бачу. -Кого?
Не «кого», а «що».
Мій м'яч з автографом Пеле.
Сьогодні я заберу цей м'яч.
Тату, зараз не час для цього.
Цей м'яч дуже важливий для мене.
Це з часів, коли він грав у «Васко».
Карол має рацію.
Я ні слова не розумію.
Карол права. Зараз не час для цього.
Ти чуєш, що кажеш? Годі, малий.
Що нам робити тепер?
Думаю, нам краще розділитися.
Так. Гарна ідея, люба.
Що у слові «розділитися» тобі не зрозуміло?
Як справи?
Вибачте. У мене немає дрібних.
Дідько.
Схоже, це кіста. Її можна видалити.
Він спитав, чи ти хочеш крові.
Ага, добре.
-Червону? -Так.
-Вся кров червона. -Цікаво.
Я б погодився, але не сьогодні. Я на суворій дієті.
Це мій жовчний міхур.
Я ніколи не бачив, щоб вампір відмовлявся від крові.
Просто…
У нас з'явилися глядачі.
Добре, почну дієту в понеділок. Без проблем.
Пий.
Так, я вип'ю.
Який тут резус? Позитивний?
Густа. Якщо придивитися, вона густа.
-Але все гаразд. -Пий.
Так, я вип'ю.
Резус…
Дуже смачно.
Смакота. Просто неймовірно.
Має легкий смак гемоглобіну.
Я відчуваю.
І присмак холестерину.
Справді дуже добре.
Але одного келиха мені досить.
Хтозна, що станеться.
Залетіла в мене. Давно не куштував.
Щоразу, коли це трапляється, я маю…
Перепрошую.
Вам треба перевіритися. Вибачте, містере Балакун.
Привіт. Як справи?
Ого, ти високий.
Червона Шапочко, привіт.
Куди йдеш, красунчику?
Я просто гуляв…
-Як ти? -Добре.
-Яке гарне вбрання. -Радий, що тобі сподобалося.
Я купив його на знижках в Трансильванії. Знаєш?
Я обожнюю Трансільванію.
-Я сама звідти. -Так?
Чорт, я закрутився.
Збоченець!
Ти мене схопила.
Класний трек.
Оце моє.
Це твій щасливий день
Я підходжу, щоб впитися шию
Висмокчи цю шию
Вечірка буде в моїй труні
Вона готова з келихом в руці
Має гарний вигляд і готова до крові
Так смачно!
Вампір, вампір, вампір
-Давай -Вона готова до вечірки
Це твій щасливий день
Прошу тиші.
-Мій гість хоче щось сказати. -Дякую, моя королево.
Друзі, я прошу хвильку вашої уваги.
Сьогодні особливий день.
Ми святкуємо честь вітати нашого
великого лідера.
Улла Дракс,
більш відомий як граф Дракула!
Дивися.
Мої піддані.
Друзі.
Моя армія.
Це дуже важливий момент для всіх нас.
Краї Півночі з їхніми холодними ночами
вже завойовані.
Півсвіту належить нам.
Але сонячні землі півдня з теплом…
Ми робимо лише перші кроки.
У нас тут ще багато роботи.
Ви лише
початок нової цивілізації,
нової раси!
Ми маємо розуміти, що навколо нас багато ворогів.
Ніхто з нас не застрахований від нападу
чи вбивства якимось смертним.
Але запевняю вас, доки я живий,
усі ви будете жити.
-Грегу? -Тут, володарю.
Ти був важливий у цьому завоюванні.
Без тебе це було б неможливо.
Дякую, володарю.
Я дуже задоволений твоєю роботою.
Я маю для тебе сюрприз.
Я знаю, ти ніколи не зможеш перетворити свою сестру і племінницю.
Вибач.
Яка краса!
Але я не дозволю тобі насолоджуватися вічним життям без них.
Тут така пилюка.
Вечірка пилових кліщів. Я забула антигістамінні.
Братику!
Твій бос наполягав, щоб ми прийшли.
Він за мною. Я заміжня жінка.
Боже. Так близько.
Чудова постановка. Вечірка виглядає неймовірно!
Чекай. Це Мішель? Вона виглядає інакше.
Що ця салатоїдка робить у мене вдома?
Починається.
Біла сучка. Така бліда.
Вже робила ботокс? По лицю наче танки проїхали.
Я маю кращий вигляд, так?
Тост…
за підкорення нового континенту!
Хай живе Дракс!
-Моя дівчинка. -Я знаю, що це. Розлад травлення.
М'ясо перетравлюється вісім годин.
-Ось що це. -Ми будемо перевареними.
-Ванессо! -Фернандо? Що ти тут робиш?
Люба, я рятую світ від навали вампірів!
-Знову та історія? -Це не історія.
Нам краще піти.
Хто ви такі?
-Що відбувається, Амебо? -Я не знаю.
-Що це таке? -Я щойно питав.
-Дядьку Грегу! -Братику!
Що коїться, Грегу?
Ванессо!
Залишся, Ванессо.
Не дайте нашим гостям втекти.
Чи краще сказати…
нашій головній страві?
Від тебе якась погана енергетика.
Я не граю в цю гру. Я пас.
Це не гра.
Допоможіть.
Сюди.
Амебо?
Мій хрест не працює. Він зламаний.
У нас є свята вода! Чуєш?
І вона мокра!
-Вода мокра! Що ти мелеш? -Я не знав, що сказати.
-Приведіть їх мені. -Так?
Це не свята вода. Здалеку відчуваю.
Що ж, побачимо. Помри!
-Помри! -Помри!
Помри!
-Помри! -Помри!
-Помри, виродку! -Амебо, чому вони не помирають?
-Вони мали помирати. -Мали.
-Чому не вмирають? -Не знаю.
Ловіть тих ідіотів.
Біжи, Амебо!
Тату, сюди!
-Тримай двері, Ванессо! -Допоможіть!
-Візьми щось, щоб їх вдарити! -Стукни їх!
Що коїться, Фернандіньо?
-Ти досі не розумієш, Ванессо? -Ні.
-Тато мав рацію. Дядько Грег вампір. -Круто!
Грег веган! Він не пив би кров.
Він не веган, Ванессо! Твій брат — зле створіння!
Він кровопивчий вампір!
Годі захищати свого брата, Ванессо!
Боже!
Він весь цей час мене дурив. Допоможіть!
-Боже. Тримай це. -Тату, треба забиратися звідси.
Двері довго не витримають.
Що нам робити? У нас немає зброї!
-У нас є. -Де?
Вона не працює, малий!
-Ти її освятив? -Я ходив до церкви!
-Якої церкви? -Яка різниці. Вони однакові.
Є різниці. Це мала бути католицька апостольська церква.
-Зі священником. -Ой.
-Зі священником? -Так!
Що то була за церква?
Крута церква. Схожа на торговий центр. «Бог великий».
Ти не міг піти у «Бог великий».
Це церква Олівейри. Ми грали разом.
Я ходив в іншу, але вона була закрита.
-З тебе жодної користі. Я згодую тебе. -Вибач!
Вибач, бляха! Ану підійди.
-Господи! -Зараз не час. Треба вибиратися!
-У нас немає виходу! -Я знаю, що робити!
У книзі сказано, якщо стріли і вода не освячені,
їх можна помазати кров'ю незайманої.
Проблему вирішено!
-Іди сюди, Карол. Дай руку. -Врятуй світ.
Дай руку. Я знаю, ти не любиш кров.
-Давай, Карол. -Зараз не час для цього.
-Дай руку. -Я не незаймана.
Заспокойся, Фернандіньо!
Господи Боже!
Мене зараз вирве!
-Це був ти. -Ні!
-Це був ти. -Ми ніколи не були разом.
Слухайте.
Я незайманий.
-Нічого собі. -Справді?
Він так сказав. Боже, ти незайманий!
-Ти мені збрехав. -Тільки тобі можна брехати?
-Байдуже. Візьми мою кров. -Гаразд.
-Знайди вену. -От баран!
Це має бути дівчинка!
-Чоловіча кров не спрацює. -Саме так.
Я даремно зізнався!
Дармове зізнання. Я всім розповім.
-Обережно, люба. -Ми помремо!
-Амебо! -Ми помремо!
Обіймемося, щоб померти разом. Крім Амеби.
-Чекай! -Що?
Серед нас є дівчинка.
Моніка!
Я думала, я Лев.
Я не хочу це чути.
Тримайте двері!
-Я намагаюся! -Тримайте двері!
Володарю,
я прошу вибачення за метушню.
Не треба вибачатися, Грегу.
Ти лише зробив тут усе веселіше.
Вони скоро помруть.
-Але вони моя сім'я. -Колись були.
Тепер це твоя сім'я,
Грегоріусе.
-Боляче, зайчику? -Зовсім ні.
-Моя дівчинка така смілива! -Так.
Слухайте! Усі за мною. Амебо, кілки.
-Вперед! -Погнали!
-Вперед! -Давай, Амебо!
-Вперед! -Обережно!
Стійте за мною. Амебо, відчини двері.
Тепер мене ніхто не зупинить!
Забирайтеся геть, кровопивці!
-Швидше! -Я стараюся.
Іди, люба.
Давай!
-Вперед, тату! -Давай!
Боже!
Амебо!
Прошу!
Вперед, Карол!
-Усе гаразд? -Так.
-Обережно. -Чорт!
-Ходіть. -Давайте.
Коли вийдете, тікайте!
Кохана, захисти нашу дівчинку. Ми з Амебою подбаємо про це.
-Все буде добре. -Гаразд.
-Ти неймовірний. -Я?
-Кращий за твого брата? -Набагато кращий.
Бережися. Обережно, Амебо!
Ідіть. Давай, Амебо.
-Грегу? -Сумував?
Ні, Грегу!
Ти втягнув у це Ванессу.
Вона була в безпеці, бовдуре!
-Чекай. -Давай, мамо!
Зачекай! Мама на підборах!
-Може, візьмемо цей фургон! -Сідайте!
Швидше!
Сідай, Карол! Зачини двері!
-Де ключі? -Швидше, Ванессо!
Давай!
-Хто це? -Це моя мама!
-Я ніколи її не любила. -Вона в курсі.
Ти привів сюди всіх вампірів!
Що моя сестра побачила в тобі?
Ми не обираємо родичів.
Але можемо їх позбутися.
Ми сім'я!
Ні, шурин не родич!
-Фернандіньо! -Біжи, Амебо!
Він справжній фанат «Васко».
Це за «Васко»!
-Їдь, мамо! -У мене немає ключів!
Заводь машину!
Як? У мене немає ключів!
Замкни проводи!
Не хрест тримає нас подалі.
А ваша віра в нього.
Але самої віри
не завжди достатньо.
Не треба тут. Ти боїшся цього хреста.
Це правда, але мені не треба наближатися до тебе
чи когось іншого, щоб убити.
Ти це бачив?
Він вампір чи джедай? Бляха!
Куди вона поділася?
Дивіться, хто тут.
Ти не розумієш.
Ти не здатен нам протистояти.
Ми підкоримо південні землі. Це лише питання часу.
Тепер я справді облажався.
Приємно буде тебе вбити.
Він перетворився на кажана. Боже.
Чорт забирай!
Амебо!
Боже мій!
М'яч твій, Фернандіньо!
Я проковтнув вампіра!
Я проковтнув вампіра. Бридота!
Думаю, то була його дупа.
Це був твій найкращий гол!
Це за «Васко», Амебо! Так!
Фернандіньо, де це я?
Гомеро!
Ти повернувся до норми?
Ходімо, люба.
Обережно. Будь біля мене.
Випустіть мене!
Випустіть мене звідси!
-Хто мене зачинив? -Обережно, Карол!
Що відбувається?
-Вони зробили це! -Слава Богу!
Я така рада, що ти повернулася!
Звідки?
Як я тут опинився?
Довга історія. Я тобі пізніше розповім.
Я зайду до тебе в офіс, добре?
Іди. Вихід туди.
Фернандо?
Чекай!
Боже мій.
-Господи, Фернандіньо. -Що?
-Що ти тут робиш? -Що я…
-Що за місце? -Ти…
-Що? -Все добре? Подивися на хрест.
-Класний. -То ти…
Все добре? Ти знову нормальний?
Якесь дивне відчуття. Скучив за тобою.
Справді. Ти мені подобаєшся. Ти маєш місце в моєму серці.
Стара добра скалка в дупі.
Серйозно. Ти брат, якого в мене ніколи не було.
-Це занадто. -Можна пожити з тобою кілька днів?
Не скалка, а цілий патик. Міг би поїхати в готель.
-Дякувати Богу, з тобою все добре. -Все добре, люба.
-Дядьку Грегу! -Привіт!
Як добре, що ти повернувся!
Агов, це я тут вбивця вампірів!
Я вбив вампіра! Скажу голосніше!
Фернандіньо, спокійно.
-Я ціную це. -Добре.
Дай цьом. Ні, без поцілунків.
-Мій герой! -Тепер я пудель.
Радий тебе бачити. Чомусь так за вами скучив.
-Що за причепа. -Сім'я — це головне.
-Поговорімо. -Дядьку Грегу!
Хто зробив цей вульгарний декор у моєму домі?
Ти, мамо.
Хто розбив моє вікно?
Це був я. Я рятував світ…
Я не маю нічого пояснювати.
Знаєш, за чим я найбільше сумую?
-За чим? -Дуже сумую.
-Купка невеличка! -Ні!
Ми про це говорили!
-Трясця! -Лоскотно!
Не лоскочи мене.
Боже!
Друзі, на сьогодні все.
Але перед тим, як ми підемо, у вас є повідомлення для наших глядачів?
Вони хотіли б почути Зіку.
Фернандіньо, все було чудово.
Користуючись нагодою, я хочу сказати дещо дуже важливе.
Тебе звинуватили в тому, що ти пропустив гол і зірвав матч.
-Таке трапляється. -Так.
Я бачив твій зріст. Я знаю, що ти хороша людина.
Багато хто каже, що ти злив матч
і пропустив легкий гол, але це не так.
Я повністю тобі довіряю.
Ти ніколи не робив удар у спину, як то кажуть.
Продовжуй в цьому дусі, друже.
Я хотів сказати всім, що думаю про тебе.
Зіку…
Ти й гадки не маєш, що я переживаю.
Друже, мені це було потрібно.
Вони кажуть, що я зрадник.
-А це не так. -Ти не зрадник.
Зупини запис.
Це було чудове інтерв'ю.
-Ти жахливо виглядаєш, коли плачеш. -Так, плаксій.
Не кажи так.
Вибачте, містере Фернандо.
Що за офіційність?
Карол попросила мене.
Гаряча тарілка.
-Дивіться, що у нас. -Люба, це м'ясо!
Так, я зробила виняток.
Ти заслужив.
-Давай сюди. -Не роби так.
Колись це має спрацювати.
Яка в тебе гарна сорочка!
Так, я не знайшла свою футболку з Равенгорокі.
Справді? Цікаво, де вона може бути.
Вітаю в родині.
-Фігня, тату. -Дякую.
Та годі. Ти сьогодні миєш посуд, малий.
Любий, можеш відчинити двері?
Так.
-Привіт. -Це мій тесть!
Давно не бачились!
Можна зупинитись у вас на кілька днів?
Як моя Ванесса?
Якась сім'я безхатьків.
З нею все добре, дякую.
Якого біса?
Мені погано від погоди в Ріо-де-Жанейро.
Так холодно!
Заходьте. Почувайтеся як вдома.
Перепрошую.
Це твій тато, Ванессо.
Мій тато? Який приємний сюрприз!
Так, чудесний.
Переклад субтитрів: Валерія Балаушко