РАНІШЕ В СЕРІАЛІ «КІНОСТУДІЯ»
Привіт! Це я, Дейв Франко.
Я трохи перебрав,
але спробую нагадати вам про події минулої серії,
бо в ній було чимало трешу.
Отже, творча команда їде у Веґас на СінемаКон,
великий з'їзд,
на якому кіностудії презентують свої фільми, аж раптом
Ґріффін розповідає Меттові, що Continental хочуть продати компанії Amazon
і що вони втратять роботу.
Але успішною презентацією
вони можуть завадити продажу і зберегти свої посади.
Метт влаштовує дику гулянку,
на якій Зої Кравітц і решта команди об'їдаються грибів,
а особливо Ґріффін, якого накрило не на жарт.
Їм треба до презентації його протверезити,
але вони гублять його в казино.
Якщо хтось побачить його в такому стані,
а особливо зірковий репортер Метт Беллоні,
їм усім гаплик.
Його знаходить Петті.
Але вона не знає про угоду з Amazon
і підстроює зустріч Беллоні з обдовбаним Ґріффіном,
щоб помститися йому за своє звільнення.
А тепер я піду за гральний стіл і виграю тонну бабла,
бо вмію рахувати карти завдяки фільмам, у яких знімався.
ІЛЮЗІЯ ОБМАНУ
Приємного перегляду! Нас чекає Веґас!
КІНОСТУДІЯ
«ПРЕЗЕНТАЦІЯ»
Ну хіба ти не сексі?
Глянь сюди. Попозуй мені.
- Яка ти кралечка. - Гей.
- Петті, це Афродіта. Афродіта, це Петті. - Так.
Знайомтесь, дівчата. Може, влаштуємо трійничок.
Хтозна.
Тобі б сподобалося?
- Прелюдія! Так! - Прелюдія. Не забудь про прелюдію.
Гей!
- Петті, не бачила Ґріффіна? - Гей.
Боже мій.
Він їй відлизує!
- Боже! Зніміть його. - Чорт!
Ні! Хай буде там!
- Що? - Ти здуріла, Петті?
У нього виступ на презентації.
Не чіпайте його! Беллоні вже йде.
Беллоні? Я ж щойно його здихалася. Що він тут забув?
Що ти задумала, Петті?
- Стягни його звідти! - Допоможіть!
- Не мочи костюм.
- Петті, чому ти це зробила? - Нащо він нам?
Глянь на нього: як моя небога на Коачеллі,
тільки він диявол.
Звільнив мене й спаскудив мені життя.
Ти ж казала, що тепер щасливіша.
Це не скасовує факту, що він спаскудив мені життя.
Петті,
якщо Беллоні це побачить, нам кінець.
Ти не розумієш! Continental хочуть продати Amazon.
Продати Continental?
Так.
- Amazon? - Так!
- Точнісінько як MGM? - Так!
І Continental стане філією технологічної компанії?
Саме так!
Тому я, Ґріффін і всі решта так панікуємо.
Якщо провалимо презентацію й не продемонструємо
найсприятливіший прогноз на наступний рік,
я стану останнім керівником в історії Continental.
Я ж не знала. Я хотіла…
- Пробач, Метті. - Я розумію.
Пробач.
Ти знаєш: я люблю тебе більше, ніж ненавиджу Ґріффіна.
Ви чули Метті! Дістаньте його звідти!
Ми намагаємось!
- Він дихає? - Наче дихає.
Господи Ісусе.
Якщо ми на СінемаКоні нікого не вб'ємо,
це буде справжнє чудо.
Відведемо його в номер і зберемо.
Як?
У готелі повно людей, які бажають нам провалу.
Що нам робити? Пронести його як труп?
Так! Як труп!
Як у «Вікенді в Берні».
Фільм паршивий, але задум геніальний.
- Опупіти. Ідея – вогонь! - Так!
А думка таки непогана.
Ви серйозно хочете
протягти його тушу по підлозі казино?
Час для кіномагії.
- Так. - Так.
Іди швидше.
Я фізично не можу швидше.
Я в його номер. Принесу його сумку.
- Зустрінемось у номері. - Так.
Мене так вставило. Невже ми це робимо?
- Тусовщики! - Дейві!
Як ти? Іще під кайфом?
- Ще й під яким! - Супер!
Виграв у покер 50 штук.
Я обіграв тих типів, вони аж знавісніли.
- Круто. - Це вони! Ті типи!
- О ні. - Бачите, які сумні?
- Розлючені. - Вибачте.
- Піду викурю косячок… - Ага.
…і побачимося на презентації.
І цей ваш тип, видно, покійник!
Чорт!
- Чорт! Не зупиняйся. - Він чіпає моє вухо.
- Метт, дзьобаний Метт Беллоні. - Поможи нам, господи.
- О ні. - Поможи нам, Петті. Спаси нас.
- Усім привіт. - Привіт.
- Гей! - Як ти, Петті?
Метт Беллоні! Довірений рупор правди Голлівуду.
До речі, про правду. Маєш щось цікавеньке?
Має ж бути спина, що чекає удару.
А ти підступний.
Нічого такого, звичайний нічим не примітний СінемаКон.
Так.
Якщо вже я вас зустрів,
я тут чув розмови про можливий продаж Continental.
- І ти в таке віриш? - Ні.
Просто конкуренти поширюють чутки,
щоб відвернути увагу від майбутнього тріумфу Метта.
- Скажи, Метті? - Нас чекає грандіозний рік.
Це мій дядько Рональдо Саперштейн.
- Так. - Має кінотеатри на Лонґ-Айленді.
Він п'янючий, бо програвся в крепс.
- Так. - Розумію, Рональдо.
Блекджек і мене розорив.
- Ну добре. - Беллоні, ви найкращий.
Побачимося на… До зустрічі в залі!
Удачі з презентацією.
Кортить побачити виступ Ґріффіна Мілла.
- Він наробить шуму! - На все добре.
Що сталося? У нього жахливий вигляд.
Це ти точно підмітила.
А як там Зої Кравітц?
Її якраз збирають,
вона ще під кайфом і дивна.
Чудово. Тепер зосередьмося на ньому.
- Гей, сер. Принести вам води? - Привіт.
- Кави? Що-небудь? - Я б… Я…
- Не розумію, що він каже. - Бо він обдовбаний.
Відчини двері ванної. Відмиємо його.
І перевдягнемо. Йому скоро на сцену.
Як же він смердить.
Боже всемогутній. Сюди.
- Сади його сюди. - Спробую.
- Отак. - Так.
Хутенько його відмий.
Зніми… Роздягни його.
- Намагаюся. - Роздягни.
- Його сумка в мене. Ось. - Супер.
Сел, принесли його одяг.
А чиста водолазка є?
- Так, є… Є… - Так. Є.
- …є оце… Що це? - Що це?
- Це маніжка? - Схоже на бюстгальтер.
- Що ще треба? - Чисті труси.
Сумнівно чисті.
- Навіщо ти їх понюхала? - Інстинктивно.
- У тебе там усе добре, Сел? - Ні, Петті, не добре.
Я запихаю шефів кінець у труси,
а це займає цілу вічність, бо він величезний.
- Ато. - Я знав, що в нього великий.
Видно по його ході.
- Усе. Ми виходимо. - Добре.
- Він виходить. - І раз, два, три.
Оплески.
Ти ба. Який красень.
Гарнюній.
- Насилу ноги переставляє. - На диван його.
- На диван. - Прикрийте йому соски.
Це що, корсет?
А ви молодець. Такий великий хлопчик.
Так гарно поманеньку йдете.
- На диван його. - Отак.
- Надіньте йому штани. - Будь ласка!
Отак. Прикриємо соски. Отак.
Бачу, у вас тут усе під контролем.
Подивимось, як Зої Кравітц.
Метті, зупини це безумство.
- Не можу. - Не випускай його на сцену.
Пізно. Його вже анонсували. Не можна проявити слабкість. Не можна!
Ідемо ва-банк.
Не хочу відчиняти двері.
Ні. Бо ж… Хіба… Метт, хіба це високо?
- Що тут діється? - Вона ніяк не зійде.
Каже, що дуже високо.
Підлога так далеко. Вони не показують.
Не знаю, що сказати, Зої. Не так і високо!
Покажеш мені?
- Така височінь. - Ох, на бога.
Зої, дорогенька.
- ЗоЗо, бачиш туфельку? - Ого. Бачу.
А тумбочка заввишки чотири туфлі.
Чотири туфлі висотою?
Ти хоч чуєш, що говориш?
Бачу, у вас тут усе під контролем.
Лишаю вас самих.
Скажіть, коли будете готові.
Майє. Що таке?
Ти так мене заводиш.
Та ну.
Ви ж ніби зав'язали з таким.
- А ми нічого й не робимо. - Збоченець.
Вона злізла з тумбочки, тепер вона під ліжком.
Дівчата кажуть, що й там її зберуть.
Прекрасно. Чудово. Годиться.
Штани йому наділи, але він знову відключився.
- І це погано. - Боже мій.
- Замаскуємо похмілля. Губи… - Ой чорт.
Капець. Треба його протверезити.
Кокаїн прямо в ніс.
- А це подіє? - У «Рейсі» ж подіяло.
Коли Дензел Вашинґтон нюхнув кокаїну
і свідчив в Авіаційному управлінні.
Ми «рейсонемо» його на презентацію?
- Це подіє! - Так!
Робіть як знаєте. Тільки не перестарайтесь.
Спершу прикрийте йому сосок, бо я вже надивилася.
Затуліть йому рота, бо дмухне.
- Готові? Раз, два… - Нагортай!
Пхай у ніс.
- Прямо в ніс. - Так.
Метью.
- Так! - А презентація?
Як усе пройшло?
Її ще не було, але скоро почнеться!
За діло!
- О, так! - Мотор заревів, сер.
Дивіться!
Представляю вам горлоріза ЦРУ, вбивцю вампірів, царицю ночі…
- Царицю ночі. - …агента Чорне крило.
Так! Цариця!
Я Чорне крило.
Так, це ти.
Я Чорне крило?
- Так. - А де ж тоді Зої?
Ти і є Зої.
Де Зої?
Збадьоріться.
Презентація почнеться через… Що тут у вас коїться?
Де Зої?
О ні.
Зої,
- хочеш води чи ще чогось? - «Води чи ще чогось?»
- Я тебе питаю. - «Я тебе питаю».
- Чому я не під кайфом? - «Чому я не під кайфом?»
- Принесіть їй води. - Ми зможемо. Зможемо.
- Дуже тихо. Постав вступний мотив. - Став вступний мотив.
Нік Столлер власною персоною.
Привіт. Я трохи підправив презентацію «Kool-Aid».
Хотів… Ґріффін занедужав?
Він здоровий. Глянь на нього.
А ви всі як?
- У нас харчове отруєння. - Ми в порядку.
Столлер, почекай отам, за лаштунками,
а я маякну, коли буде пора. Добре?
Я, мабуть, відмовлюся від участі в презентації.
Я тобі щось скажу.
Підеш звідси – і, клянуся яйцями,
«Kool-Aid-2» зніматиме Шон Леві.
Пробач. Скажи, коли мені виходити.
- Молодець. - Кльово.
А де Дейві Франко?
- Зараз його вихід! - Дейві.
- Салют. - Чувак, ти в нормі?
- Ні. - Чорт. Що з тобою?
Типи, в яких я виграв гроші, мене віддубасили.
За що?
Подумали, що я махлював.
- А ти махлював? - О, так!
Господи.
І що будемо робити?
Що? Я виступлю. Ставте музику.
Я, звісно, не продюсер «Альфабет-Сіті»,
але, думаю, по-людськи буде все скасувати.
Тобі потрібна невідкладна допомога. А ми тут самі.
- У нього на скроні кров. - Я виступлю. Ставте музику.
- Ставте музику! Виходу нема. - Добре. Ну нафік.
Ставте музику. Пора виходити. Ти зможеш?
- Ще й як зможу. - Зможеш? Добре.
Кортить побачити твій виступ.
Я Джиммі ДеФеліппі.
Так, мене трохи потріпало.
Нічого серйозного.
У мене стріляють, ріжуть мене ножем, не лишають на мені живого місця.
АЛЬФАБЕТ-СІТІ
А я ще більше нариваюся, бо така в мене робота.
Я промишляю рекетом у Нью-Йорку.
Не по всьому місту.
У кожної сім'ї своя територія.
Ми з бандою
кришуємо той район міста, де краще стежити за манерами.
Ми кришуємо Альфабет-Сіті!
Оце прикол. Ти порвав зал! Це було блискуче!
- Як ти зміг? Ти… - Мені потрібна швидка.
О господи. Ісусе.
- Заберіть його. - Тайлере, виклич швидку.
- Поможи йому. - Я ж не медик.
- Зої, кицю. - Селезінка!
- Твій вихід через хвилину. - «Вихід через хвилину».
- Зої. - «Через хвилину».
- Удачі тобі. - «Удачі тобі».
Зої, преса шаленіє. Виступ буде незрівнянний.
Іди на сцену, читай з телесуфлера
якихось 20 секунд, і ти вільна.
У цьому нема потреби, бо це не важливо.
- Дуже важливо. - Важливо.
Ні. Нічого… Це не важливо. Ми ж сардельки.
Не переживай. Усе добре. Ми сардельки.
- Ти в нормі? - Сардельки. «Ти в нормі?»
- Що з тобою? - «Що з тобою?»
- Що з нею? - «Що з нею?»
- Боже. - Та нічого.
- Вона переживає смерть еґо. - Вона що?
- Що ви зробили з моєю клієнткою? - Тихо.
- Прозвучить гірше, ніж є… - «Ніж є».
- …але я ненароком її накачав. - «Накачав».
- Чим? - Традиційним голлівудським фуршетом.
- Так. Це був він. - Це від фуршету? Ніфіга.
- Саме від нього. - Це все гриби.
Вона їх їла не раз.
- Небагато. - «Це все гриби».
- Це вже остання крапля! - Остання крапля!
Вона не вийде на сцену під кайфом.
Черга представити «Чорне крило».
- Пора. - Хай буде «Срібне озеро».
- Добре. - Петті,
можеш вийти на сцену й потягти час? Зімпровізуй.
Я працюю виключно з телесуфлером.
Благаю тебе, вийди на сцену
й потягни трохи час. Прошу, допоможи мені.
- Допоможи. - Поможи йому.
- Так. - Чудово. Дякую тобі.
- Ти зможеш, ти крута! - Ти зможеш.
- Ти винахідлива, скажи щось. - Порви їх.
- Порви зал. - Імпровізуй.
Ти зможеш.
Дякую, Петті.
Привіт, СінемаКон.
Я Петті Лі, і я пишаюся своєю любов'ю до кінотеатрів!
О, так.
Хоч би скільки ти бачив фільмів, а перший не забудеш ніколи!
О, ні. Пам'ятаю свій перший фільм. Ним був…
То був… саме завдяки йому я й подалася в кінематограф.
Мені було років сім-вісім,
а в матері був черговий приступ.
Вона могла просто заплакати.
А тато взяв нас з братиком і сказав:
«Забираймося звідси».
І через якусь годину ми вже сиділи в чарівній залі
і дивилися на прекрасне величезне лице…
Ви її знаєте. Думаю, то був її перший фільм.
- Мері Пікфорд. - Що? Мері Пікфорд?
І скільки ж мені тоді років? Я…
- Прошу, я… - От що я скажу:
ти чи не найбільша зірка на планеті.
Ти Зої Кравітц.
Ти вийдеш на сцену й читатимеш з телесуфлера
з граційністю й відвагою левиці!
Ти Зої Кравітц!
- Ще трошки часу. - Хай уже виходить!
Іще секундочку!
Але навряд чи фільм був для дітей.
У ньому було стільки випивки.
Добре, добре.
Вона не вийде. Я не можу на це дивитися.
Хай уже… Треба йти. Треба… Добре.
Запускайте на телесуфлері текст для «Срібного озера».
- Отже… - «Срібного озера».
Нарешті, телесуфлер. Дякую. Поїхали.
Оце вже діло.
Ішов 1968 рік, Лос-Анджелес.
Країна змінюється, але не досить швидко.
Двох жінок тягне одна до одної, а суспільство прагне їх розлучити.
З гордістю представляю вам перший погляд
на вишукане «Срібне озеро» Сари Поллі.
Ремік. Лі Ремік!
«Дні вина й…» Дякую.
- Спасибі. Ти молодець, Петті. - Далі. У темпі.
Запускаємо трейлер «Чорного крила».
Запускайте що хочете.
А я забираю свою клієнтку в номер.
- І крапка. - Ні. Я сказав Зої,
що вона не мусить робити того, що не хоче,
а вона сама зголосилася виступити.
- Сама. Хай вийде. - Ти маніпулятор.
- Де Зої? - Вона в нормі. Вона десь тут.
- Де вона ділася? - Усе під контролем. Зої! Зої.
- Зої. - Вона онде.
Уночі вона полює на вампірів.
Безжальна вбивця, що жадає справедливості,
і найсекретніша й найсмертоносніша зброя ЦРУ.
Убивця, що працює в тіні, щоб зберегти факел свободи.
Та, кого королі підземного світу бояться найбільше:
цариця ночі…
Чорне крило!
Я Зої Кравітц
і з радістю переношу культову роль Чорного крила
зі сторінок серії бестселерів у ваші кінотеатри!
Але хоч як сильно ви чекаєте «Чорне крило»,
настав час для головної події.
Про головний блокбастер 2026 року студії Continental
вам розкаже сценарист і режисер фільму «Kool-Aid» Нік Столлер!
ФІЛЬМ «KOOL-AID»
Усім привіт.
Я сценарист-режисер Нік Столлер…
Дякую вам.
- Я роблю пі-пі. - Що?
- Це огидно. - О ні.
Ну все. Вона ваша.
- Далі самі. - Молодець.
Містере Мілл. Ми на фінішній прямій.
Просто вийдіть на сцену й читайте з телесуфлера,
- і на цьому все. Добре? - Я готовий, Метью!
- Чудово! - Так!
- Ой лишенько! - О ні, прокляття!
Ноги не слухаються!
Прости, Метью.
Може, ще кокаїну?
- Ану ж поможе. - Ні!
Викотимо його на сцену.
Це викличе багато запитань, на які нема відповідей.
Я знаю, що робити з Ґріффіном.
Ти йди на сцену. Я тебе прикрию.
- Іди. - Ти зможеш, Метт.
Ти зможеш. Я прикрию.
- Ми в тебе віримо, Метт. Іди! - Так, ми в тебе віримо.
Ти зможеш.
Ти чорношкіра єврейська цариця. Ти Зої Кравітц.
Іди. Боже.
Метті, я тобі казала, яким ти став чудовим керівником студії?
- Ні. - Ну от щойно сказала.
- Порви там усіх. - Дякую.
- …стає їхньою єдиною надією
і покаже глядачам,
що вона здатна пробивати не тільки стіни,
але й стелі!
Молодець.
Оплески Ніку Столлеру!
Як ви бачили,
у Continental Studios найцікавіші новинки року.
Окрім наших престижних фільмів, найновішої франшизи бойовика
і літнього сімейного блокбастера,
цього року ми покажемо в кінотеатрах дещо абсолютно для всіх.
Розумію, ми…
формально ми тут зібралися заради фільмів,
але, правду кажучи, фільмів не було б
без тих, хто їх знімає.
І тому я…
я хочу сказати пару слів про своїх друзів.
А виходьте всі сюди.
Квінн, Петті, Майя, Сел, Тайлер, Петра. Виходьте всі сюди.
Сюди.
Поаплодуймо їм.
Вони найкращі.
Чесно. Раніше я думав, що ця студія –
найважливіше в моєму житті.
Але найважливіше в моєму житті – це всі ви.
Усі ви. Чуєте? І я вас люблю.
Усіх вас люблю. Дякую.
- Дякую. Дякую тобі за все. - Будь ласка.
Чуєш? Дякую.
- Не тут. - Ого.
Дякую, Петті. Дякую тобі за все.
Тайлере, ти міць. Ти наше все.
Я замало тебе хвалю, Петра. Ти чудова.
Що ж.
І на цій ноті
прошу вас, вітайте
гендиректора Comworld і нашого лідера
Ґріффіна Мілла!
Нагорі.
- Нічого ж собі! - Боже мій!
Ой чорт!
О ні! Прокляття.
Петті.
Твоя правда. Вибач. Це жахливо.
Ой.
Привітайте Ґріффіна Мілла!
Ох і актор. Скажіть?
ҐРІФФІН: ФІЛЬМИ НАС УСІХ ОБ’ЄДНУЮТЬ…
Фільми…
Нас…
Фільми…
Фільми!
Фільми! Фільми!
Фільми! Фільми…
Так!
Переклад субтитрів: Аліє Бекірова