Webster 9-1-1.
Někdo se tu objevil a říkal, že byla obětí únosu.
A že vyskočila z auta.
Ano.
A že krvácí.
A je na parkovišti?
Je na parkovišti.
Paramedik jedna z Websteru.
Potřebujeme vás ve Waffle Housu.
V květnu 1997 došlo k únosu mladé ženy.
Byla v jeho pickupu.
Jeli na sever po státní 45 na Houston.
Podařilo se jí za jízdy otevřít dveře a vyskočit.
Měla tržné rány po celém těle.
Krvácela.
Ukázalo se, že ta žena byla Sandra Sapaughová.
Myslela jsem jen na to, že mě zabije.
A že radši skočím a zabiju se, než abych udělala to, co chce.
Tak jsem skočila.
Vážně se zranila, ale přežila.
Šla na policejní stanici.
Nepamatovala si registrační číslo,
ale popsala, jak ten vůz vypadal uvnitř.
Také popsala svého únosce.
Vlasy ustupující dozadu, velké pytle pod očima,
černý kovbojský klobouk.
To je on.
DOKUMENTÁRNÍ SERIÁL NETFLIX
Přínosem tohoto případu,
ženy, která dokázala opustit auto,
bylo, že ho mohla identifikovat.
Mít očitého svědka, který řekne „tenhle mě unesl“,
to byl velký pokrok.
Předpokládáme, že ten muž řídil pickup.
Byl popsán jako běloch, necelých čtyřicet, střední postavy.
Jak ho chytíme?
Ze státovky 45 se dá večer
snadno sjet,
otevřít zadní dveře a vyhodit tělo.
Fyzických důkazů se zbavíte ve vodě.
A jste pryč.
Laura Smitherová a další oběti
postihlo neštěstí v tom samém pásu podél I-45.
Ve dnech, kdy došlo ke zmizení Laury,
si policie podél koridoru I-45 začala srovnávat poznámky.
Začali spolupracovat.
Jeden okres provedl soupis sexuálních delikventů, kteří tu žili,
a vyšlo jim 2100 lidí.
Ke konci září si policistka kterou znám,
Sue Dietrichová, zajela promluvit se šéfem policie ve Friendswoodu.
Začal mluvit o podezřelém v případu Laury Smitherové.
Vím, že to bylo velmi podobné informacím, které poskytla Sandra.
Ten chlápek odpovídá popisu.
16. ŘÍJNA 1997
Číslo čtyři, vstupte do červeného kruhu.
Přivedli ho na rekognici.
Sandra na něj upřela oči hned, jak vstoupil.
Chci, abyste po mně opakoval hlasitě a jasně.
„Nekřič.“
Nekřič.
„Nastup si.“
Nastup si.
„Zabiju tě, mrcho.“
Zabiju tě, mrcho.
Říkala, že je to čtyřka, že je to on.
A byl to Bill Reece.
Dostali povolení k domovní prohlídce.
I k prohlídce auta.
A našli černý kovbojský klobouk, o kterém Sandra mluvila.
Podařilo se jim zatknout Reece za její únos.
William Reece pracoval ve stavebnictví
v období, kdy zmizela Laura Smiterová i další mladé ženy.
Byl to sexuální delikvent z Oklahomy, který se čerstvě dostal z vězení poté,
co si odseděl dva různé sexuální útoky.
William Reece přijel do Houstonu za prací.
V roce 1997 vzniklo nové pododdělení,
které se velmi přiblížilo k místu, kde žila Laura Smitherová,
a William Reece pracoval na stavbě pro toto nové pododdělení.
A ukázalo se, že v devět hodin,
kdy se Laura vydala běhat,
Billa Reece uvolnil
předák na ten den z práce, protože mělo pršet.
Nevíme, co řekl, aby ji dostal do auta.
Nevíme, jestli použil zbraň.
Nevíme, jestli ji nějak obalamutil.
Ale pak už ji nikdo neviděl.
Když Laura zmizela,
William Lewis Reece byl velmi brzy vyslechnut a sledován.
Bylo to skutečně v době, kdy došlo k únosu Sandry Sapaughové.
A tehdy mě to napadlo.
Když to bylo u stejné silnice…
Byl do toho zapletený?
Když jsme v roce 1997 vyslýchali Williama Reece,
museli jsme zvažovat, jestli je podezřelý z vražd u Calder Road.
Je nesmírně vzácné
mít dva sériové vrahy v těsné blízkosti u sebe,
aby je dělilo jen pár let.
Ale v době, kdy našli Heide Fyeovou, a první neznámou,
byl William Reece ve vězení v Oklahomě,
takže za to nemohl být zodpovědný.
Muž je zatčen za únos ve Websteru
a uveden jako hlavní podezřelý
z vraždy Laury Smitherové z Friendswoodu.
Kromě vraždy Smitherové
policie vyšetřuje, zda mohl být Reece zapojen
i do zmizení další místní dospívající dívky,
Jessiky Cainové z Tiki Islandu.
Na začátku
Reece působil velmi přesvědčivě, jako zrnitý jižan.
Viděla jsem tu nahrávku. Byl velmi přesvědčivý.
Vypadá to zle, protože ze mě
dělají sériového vraha.
Nezabil jsem ji. Nikdy jsem tu holku neviděl ani nepotkal.
Nikdy jsem s tou holkou nebyl.
Laura Smitherová byla nalezena mrtvá.
Existovalo jen velmi málo důkazů… a…
Jessiku Cainovou vlastně ani nenašli.
Státní zástupce se rozhodl stíhat za Sandru, ne za Lauru,
protože měl dojem, že nemáme dostatek důkazů pro případ vraždy,
což mě v té době opravdu velmi štvalo,
protože jsem si myslela, že tady je co stíhat.
William Reece nebyl obviněn v nevyřešeném případu Laury Smitherové,
ačkoliv její rodiče byli neustále přítomní
u soudu, který šetřil únos.
Reece byl odsouzen za únos Sandry Sapaughové
a dostal 60 let.
Mluvila jsem s Reecem, když jsem začala pracovat na knize.
- Zabil jste Lauru Smitherovou? - Ne.
Takže jste Lauru ten den neviděl?
Třeba jen běžet po ulici, když jste kolem jel autem?
Ne.
A co Jessiku Cainovou?
Kdo je to?
Ta dívka, co zmizela na I-45?
- Proč se na vás ti lidé tak dívají? - Je mi to fuk.
Mám všechno, co potřebuju, abych prokázal svou nevinu.
Nic mě s ničím nespojuje.
Jen popíral a popíral.
Co se tu podle vás stalo?
To je mi fakt jedno.
Odcházela jsem odtamtud s přesvědčením, že je zabil obě.
Ale na magnetofonu jsem neměla nic, co by to dokazovalo.
Od roku 1983 se v okrese Galveston odehrálo neobvykle velké množství
záhadných zmizení,
všechna postihla mladé ženy a mnoho z nich bylo nezletilých.
Všechny buď zmizely, nebo se našly mrtvé.
ZMIZELY
Policie se obává, že zodpovědné osoby mohou být venku.
Proč jsme měli všechny ty úchylné parchanty na jednom místě?
Nevím. Nechápu to.
Já to nechápu.
Jak plynul čas a neobjevovaly se žádné důkazy,
vraždy u Calder Road byly uloženy k ledu.
V 90. letech šli detektivové pořád po Abelovi.
Ale neexistoval důkaz, že by Abel něco udělal.
Přišel moment, kdy Tim usoudil, že Robert není vinen.
Tim Miller,
který v téhle části Texasu nenáviděl Abela ze všech nejvíc,
muž, který chtěl Abela zabít,
si uvědomil, že zašel příliš daleko.
Někdy v té době zavolal Abelovi a omluvil se mu.
Dostal jsem příležitost obejmout ho a říct mu:
„Roberte, odpusťte mi, prosím.“
A pak jsme spolu brečeli.
Ale nestačilo to. Už bylo pozdě.
Abel věděl, že už ho budou do konce života vnímat
jako sériového vraha.
V League City byl podezřelým až do své smrti.
Vjel s golfovým vozíkem přímo na koleje.
Zrovna, když tam jel vlak.
Asi se nikdy nedozvíme, jestli to byla sebevražda, nebo nehoda.
Naprosto mu to zničilo život, až to už dál nemohl unést.
Nevyrovnal se s tím.
Promarněný čas a další promarněný život.
Je tu spousta obětí.
POLICIE NADÁLE HLEDÁ STOPY 4 VRAŽD Z ‚VRAŽEDNÝCH POLÍ‘
BAF!
- Jak se jmenujete? - Clyde Hedrick.
Clyde, povězte nám něco o své výzdobě.
Děláme to pro děti.
Máme tu ty náhrobky.
Ať ví, jak vypadá hrob.
Clyde Hedrick.
Byl na mém radaru hned, jak mi řekli o Ellen Beasonové.
Ale pak se stal středem zájmu a pozornosti Robert Abel.
Promarněný čas.
Nakonec jsem se vrátil ke stejné osobě, kterou jsem sledoval hned na začátku.
Po soudu za manipulaci s tělem Ellen Beasonové
se znovu dostal do křížku se zákonem.
Clyde Hedrick už byl ve vězení na Floridě.
Spis prokurátora okresu Galveston o Clydovi Hedrickovi
je dost objemný.
Obvinili ho různé bývalé manželky a přítelkyně,
že je tloukl, je tam kokain, žhářství.
Clyde Hedrick o této oblasti věděl všechno.
Clyde pracoval pro stavební firmu, která byla přímo tady na Calder Road.
Dostali jsme informace.
Tohle je jedno z míst, kde Clyde vyhodil stavební materiál.
Hned vedle Lauřina těla,
byly staré šindele a nějaké staré shnilé dřevo,
bylo to zjevně z něčího starého domu.
Tohle byl jeho obor.
Tim Miller kontaktoval osobně mě a jednoho detektiva,
požádal nás o schůzku.
Šel jsem s Timem do kanceláře, sedl si s ním a Tim požádal o pomoc.
Tim Miller měl podezření,
že se Clyde Hedrick podílel na vraždě jeho dcery.
Celé roky si myslím, že policie, která věděla o případu Ellen Beasonové,
byla k prohlášením Clydea Hedricka velmi skeptická.
Uvědomoval si, že byl vždy středem zájmu a věřilo se,
že jede v mnohem víc věcech, jen ho nedokážeme usvědčit.
Já a několik dalších vyšetřovatelů jsme vytvořili ad hoc pracovní skupinu.
Napadlo nás, že když znovu otevřeme případ Ellen Beasonové,
mohlo by to přinést nějaké další informace a možné tipy
k jiným nevyřešeným případům.
Pokud bychom však chtěli někoho obvinit z její vraždy,
bylo zapotřebí důkazů.
V březnu 2012 jsme exhumovali tělo Ellen Beasonové,
a bylo to velmi těžké rozhodnutí.
Neumím si představit, že by šlo o mou milovanou bytost.
ÚŘAD ŠERIFA OKRESU GALVESTON
Clyde, co kdybyste se posadil sem.
Takovouhle plechovku Dr. Peppera jsem ještě neviděl.
Jo, teče mi to, protože mám po rakovině jen půlku čelisti.
Jsem Ted Tommy Hanson z Úřadu šerifa v Galvestonu,
agent Rennison z FBI a vy jste Clyde Edwin Hedrick, že?
- Ano. - Dobře.
Začněme s Ellen Beasonovou.
Kdo je to?
Když jsme jeli sem,
ptal jsem se, kdy jste naposledy manipuloval s mrtvolou.
Vy jste řekl, že nikdy.
- Aha, a to je ona? - To je ona.
V roce 1985, když se to seběhlo,
neměl soudní lékař takové vybavení jako dnes.
Jasně.
Exhumovali jsme její tělo.
To znamená, že jsme ji vykopali a má výraznou frakturu lebky.
A tím nemyslím nějakou prasklinu podél linie vlasů.
Mluvíme o masivní fraktuře lebky, která rozhodně způsobila její smrt.
Nechápu, jak je to možné.
No, je to možné.
Forenzní antropolog se podíval na ostatky.
Podle lékařských specialistů
k tomu mohlo dojít jen formou vraždy.
Neřeším, jestli má frakturu lebky.
Teď řeším, jak k ní přišla.
Jediné, na co si vzpomínám, je, že…
Nejdřív plavala a pak neplavala,
ale není tam nic, co…
Chodíval jsem do té vody léta.
Není možný se potopit a praštit do hlavy.
Neexistuje sakra možnost, jak by získala frakturu lebky.
Nerad vidím, když má někomu projít vražda.
To prostě není správné.
Lidé posuzují náš charakter podle toho, jak jsme zodpovědní,
když uděláme chybu, a vy děláte ošklivou chybu, Clyde.
Můžu dát ruku na hromadu biblí
a říct, že jsem nikdy, nikdy nikomu neublížil, až do smrti.
Je to tak. Stalo se to.
Pro mě je to hotová záhada.
Myslím, že cítil, že je to za ním a že mu to asi prošlo.
Síla potřebná k proražení lebky musela být hodně velká,
výrazná síla, která nebyla náhodná, ale jejímž cílem bylo vzít život.
To nám spolu s dalšími věcmi poskytlo dostatek důkazů,
abychom obvinili z vraždy Ellen Beasonové Clydea.
Je to on?
Ano. To je on.
Seznam stále pokračuje.
Je mi špatně, když se tím probírám. Opravdu.
Další důkaz, který jsme měli,
bylo několik prohlášení, jež Hedrick učinil
před ostatními vězni v okresní věznici, zatímco čekal na soud.
Obvykle jim říkáme vězeňští práskači, vězeňští informátoři.
Hedrick mluvil o případu Ellen Beasonové
a přiznal i další vraždy.
Jedním ze jmen, která uvedl, byla i Laura Millerová.
V obžalovací složce v souvislosti s Beasonovou je dokument s názvem:
„Oznámení o záměru použít důkazy jiných zločinů, přečinů nebo činů.“
V tomto dokumentu obžaloba píše:
„Žalovaný měl sex s Laurou Millerovou
a pak ji záměrně a úmyslně zabil.“
Obžaloba naznačila,
že Clyde Hedrick byl také zapojený do vražd na Vražedných polích
v polovině 80. let, které nebyly nikdy vyřešeny.
Aniž bych se kdy musel obracet na Tima Millera, otce,
předložil jsem nyní dokument,
ve kterém stálo, že znám muže, který zabil a možná znásilnil jeho dceru.
Lituji toho.
Takhle jsem poznal Tima Millera, což není dobrý způsob, jak někoho poznat.
Jak jste se to dozvěděl?
Četl jsem to v soudních zprávách.
Posmíval se a chlubil se.
Sám se přiznal, když byl ve vězení.
Jak měl sex s Laurou, než ji zabil.
Jak zabil Heide.
Volal mi Tim Miller
a já jsem se tedy rozhodl mu vysvětlit, co je zdroj těch informací
a proč nemusí jít nezbytně o posun v tom případu.
Texaský zákon říká, že osoba nemůže být usvědčena
přes vězeňské informátory,
ale zapojení žalovaného musí být prověřeno.
Mluvil jsem s jedním z těch lidí,
který byl ve vězení s Clydem, když jim Clyde řekl,
že měl sex s Laurou, než ji zavraždil.
Dost nepříjemný rozhovor.
Víte, doufal jsem, že seženu
alespoň jeden malý důkaz,
ale myslím, že co bych našel a předal policii,
by stejně nebylo k ničemu.
Vím, že Tim chce, aby vraha jeho dcery postavili před soud.
Chci to. Myslím, že to chce každý.
Zeptali jsme se Hedricka, jestli má něco k Lauře.
„Snaží se mě spojit s vraždami na Vražedných polích.
Nezabil jsem ji, ani jsem ji neznal.“
Systém trestního soudnictví je prostě dlouhý
brutální systém pro oběti
i pro rodiny obětí.
Ale on bojuje každý den.
Podal jsem na něj žalobu za zabití.
A budu bojovat až do smrti.
25. BŘEZEN 2014
Clyde Hedrick tiše seděl a žalobce sděloval porotě,
že tohle je ten muž, co zabil Ellen Rae Beasonovou a pak chtěl ukrýt její tělo.
29letá žena, která byla
pohozena pod gauč…
a na kterou se zapomnělo.
U soudu byla i část Heideiny rodiny.
Byl tam Tim Miller.
Měl jsem bušení srdce, cítil velkou úzkost.
Je těžké tam být, ale bylo by těžší tam nebýt.
Skončilo to křížovým výslechem soudního lékaře.
Ze všech našich fotografií
jeho prvotního ohledání Ellen Beasonové
tam byly jen dva snímky lebky,
ani neukazovaly oblast, kde došlo k fraktuře.
Chtěl jsem dokázat porotě,
že soudní lékař, ve snaze ochránit svou pověst,
před státem skryl, nebo zničil důkazy.
Soudili jsme Clyda Hedricka za vraždu.
Porota ho uznala vinným ze zabití.
Takže když byl Clyde usvědčen, přišel čas vynést rozsudek.
Vypovídal bývalý člen rodiny.
Předvolali mě
jako svědkyni na vynesení rozsudku.
Státní zástupce Kevin Petroff chtěl, aby si porota
poslechla, co jim chci sdělit.
Abych dokázala, co je Clyde Hedrick za člověka.
Řekla jsem jim, co se stalo, i že se to postupně zhoršovalo.
Občas jsem usínala před televizí v obýváku.
A cítila jsem, že se mě…
někdo dotýká.
Bylo tak… tak těžké se probrat.
A byla jsem tak unavená.
Dělal mi Kool-Aid, tedy limonádu z prášku.
Nemám Kool-Aid ráda.
Ale když vám někdo něco udělá,
tak si to vezmete.
Jednoho rána jsem se probudila a musela jít rovnou na záchod.
Pálilo mě to na místech, kde by nemělo.
Dalo by se říct,
že to prožívala znovu, když to popisovala porotě.
Bylo to velmi silné. Bylo těžké to poslouchat.
Případ Ellen Beasonové
porota projednala poměrně rychle a vrátila se
s maximálním trestem 20 let vězení.
Konečně někdo poslouchal.
Soud kvůli Ellen Beasonové mi hodně otevřel oči.
Výsledek pitvy byl velmi nesprávný…
a vynesl na světlo světa rozčarování, které jsme v sobě měli
z našeho případu tety Heide.
Soudní lékař neuložil její oblečení.
Neuložil nehty.
Neuložil položky, které mohly potenciálně obsahovat
fyzické forenzní důkazy,
které by si přála spousta porot, aby mohly vznést obvinění.
Ve většině těchto případů ztratili spoustu důkazů.
Košile, která se našla vedle Lauřina těla, byla pryč.
Může tam být DNA.
Ale pokud tu košili nikdy nenajdou, nikdy se to nedozvíme.
V Americe obecně není dostatek zdrojů na otevírání starých případů.
Je spousta případů, na které se zapomíná
a které se nevyřeší.
A kvůli tomu běhají sérioví vrazi po svobodě.
Ty případy byly staré.
Svět na ně možná zapomněl, ale ty rodiny ne.
Díky tomu jsme si uvědomili,
že se do toho budeme muset ponořit víc.
Bylo by vážně dobré, kdybychom to pro ty rodiny mohli uzavřít.
Ať už můžu těm lidem jakkoliv pomoct, budu se velmi snažit.
Když jsem začal pracovat na případu od Calder Road,
bylo to těžké, protože jsem neměl přístup ke všem případům
od policie v League City.
Chtěl jsem toho načíst co nejvíc
a zjistit, jestli čerstvé oči neuvidí něco, co jiní přehlédli.
Přínosem při práci na starých případech je, že se technologie pořád zlepšují.
Ke konci roku 2017 jsme se rozhodli použít k identifikaci
těch dvou žen forenzní genealogii
a bylo těžké přesvědčit League City, že je to dobrá technika.
Mohlo by to odpovědět na otázku, která se tu vznáší od 80. let.
Kdo byly ty ženy?
První i druhá neznámá nebyly během vyšetřování identifikovány.
League City se zpočátku trochu bránilo.
Ale v lednu 2019, na mé narozeniny,
na moje narozeniny,
se nám podařilo získat DNA profil
a vložit ho do databází.
Podařilo se nám ty dvě ženy identifikovat.
Nejprve druhou neznámou.
Donna Gonsulin Prudhommeová.
Identifikovali jsme ji po více než 30 letech.
A potom, druhý den,
jsme identifikovali první neznámou jako Audrey Lee Cookovou.
Předpokládali jsme, že ty ženy často měnily místo pobytu,
jenže opak byl pravdou.
Donna Gonsulin Prudhommeová
sem přišla jako spousta lidí, o kterých jsme hovořili.
Protože Houston rozkvétal, byla tu práce.
Audrey Lee Cooková.
Byla opravářka strojů.
A její rodina ji hledala už dlouho.
Po pozitivní identifikaci Donny Prudhommeové a Audrey
jsem říkal: „Můžeme teď někoho obvinit a usvědčit z vražd těch dívek.“
Doufáme že někdo, kdo zná některou z těch dívek,
nám poskytne informace, i kdyby je sám nepovažoval za důležité.
Chceme o nich vědět všechno.
Rodiny, které si tímhle prošly…
Kdy to vzdáme? Nikdy to nevzdáme.
Ahoj, Lee. Tim.
Zdravím, Time, jak se vede?
No, jsem v pohodě.
Dostaneme ty čtyři holky na digitální billboardy.
Snad získáme víc informací,
někdo nám zavolá, objeví se možná stopy a tak.
Musíte mi poslat přesně, co chcete, aby tam bylo.
A pak tomu dáme digitální podobu.
Tak jo.
Ano, pane.
Hele, napíšu vám tuhle registrační značku.
Díky.
Měl jsem v životě spoustu plánů a cílů.
Vím, že Bůh měl s Timem Millerem jiné plány.
Neříkám, že se mi líbí. Neříkám, že se mi dnes pořád líbí.
Chodí tam už léta.
Oba tam chodíme.
A viděla jsem ho při hledání. Vím, že ho to bolí.
A přijde prostě k té díře a začne kopat s ostatními.
Tim je velmi houževnatý.
Nevzdává se a nechce prohrávat.
Je dobrý.
Tim Miller je jedním z nejhlasitějších hlasů těchto obětí.
Dál žádá, aby za ně někdo nesl zodpovědnost.
Použijeme čtyřkolky? Je to velká oblast.
Jaký máš rozvrh?
Pořád trvá na tom, že musí zjistit, kdo to udělal.
Clyde mluvil o zesnulých ženách a o tom, co spolu dělali.
A tehdy se matka rozčílila
a pohádali se.
Poprvé jsem se s Timem
setkala u soudu.
Bylo to krátce po mém svědectví
a chtěl se mnou mluvit o své dceři,
Lauře Millerové,
kterou Clyde znal.
Prostě… žili ve stejné ulici jako oni.
Tohle je Ábelova věc.
Tady byl plot.
Ale když mi řekl o své dceři,
jejím věku,
o všech těch propojeních, všech podobnostech,
prostě to dávalo smysl.
Dávalo to smysl.
Můžeš to vytisknout a označit plot?
Jo.
Jedeme na Vražedná pole.
Tim se mě zeptal, jestli pojedu na Calder Road.
Jestli jsem tam už někdy byla.
Možná ne.
Přímo tady měli tu bránu.
Musím si vzpomenout,
jestli to bylo stejné místo, kam mě vzal Clyde.
Kolik vám bylo?
- Teenagerka. - Dvanáct, třináct?
A když jsme se dostali na ten pozemek…
nic mi nepřipadalo povědomé.
Dokud jsem nedošla ke stromům
a neobjevila se ta velká kovová trubka,
která trčela ze země.
Byla to stezka a pak tam bylo jezírko.
Ta kovová trubka mi vrtala v hlavě.
Bylo to jako vlna.
Všechno se mi to vrátilo.
Tehdy jsem nevěděla, že je to Calder Road,
ale byla jsem tam.
MARLA SE DOMNÍVÁ, ŽE BYLA U CALDER ROAD NA ZAČÁTKU 90. LET
Clyde měl posekat
pozemek svého kamaráda.
Bylo to stejné místo.
Byla to Calder Road.
Viděla jsem ho. Dělal tam něco v hlíně.
Kopal.
Nevím, co tam Clyde dělal,
ale nemůžu uvěřit, že jsem byla u toho.
Teď mi to dává smysl.
Po těch věcech, co jsem viděla…
a slyšela a prožila,
se mi ulevilo, že je konečně za mřížemi.
Opravdu jsem doufala, že za těmi mřížemi umře.
Dnes večer byl 67letý Clyde Hedrick propuštěn z vězení.
Úřad pro správu trestní justice v Texasu hlásí, že byl včera propuštěn
s podmínkou povinného dohledu.
Nemohla jsem tomu uvěřit.
Bylo to, jak kdyby vám dal někdo pěstí do žaludku.
Byl propuštěn na podmínku.
Takže dnes je venku na podmínku.
Kolik si odseděl?
Osm let.
Clydea předčasně propustili
kvůli nějaké technické chybě v texaských zákonech.
Nevím.
Existoval minimálně jeden důvod,
který mohl Clydeu Hedrickovi zajistit
podmínku a my ho úspěšně vyvrátili.
Ale tentokrát to bylo jiné.
Zákony, které platí
v těchto případech, platily v době trestného činu.
Tohle bylo povinné propuštění.
Ne nějaké slyšení, proti kterému by se dalo bojovat.
Zákony byly nastavené tak, že v té době měl být propuštěn.
Takže se s tím nedalo moc dělat.
Kdyby mě na začátku poslechli,
našli by Lauru.
Zřejmě by tu byly důkazy.
Aspoň by dokázali zjistit příčinu smrti.
Nerad se v tom hrabu, to mi věřte. Nesnáším to.
Není důvod, abych i po 30 letech pořád dělal tyhle věci.
Kde se to zastaví?
Vím, že v průběhu trestního řízení
oběti zažívají hodně bezpráví, a tohle je určitě jedno z nich.
Je to pro mě skličující.
Neumím si představit bolest a rozčarování, jaké cítí Tim Miller.
Jaké cítí Marla.
Ale je to zákon.
A tak to chápu.
Musíme to přijmout.
Zranitelné ženy.
Ty nejzranitelnější.
Tyhle on hledá.
Takového člověka propustili.
Tohle přechodné středisko je Hedrickova nová adresa.
Teď není ve vězení a může jít.
Může jít.
Miller se chce zítra objevit na jejich ulici
a diskutovat o svých obavách z nejnovějšího vývoje.
6. ŘÍJEN 2021
TIM MILLER OSLOVIL MÍSTNÍ MÉDIA KVŮLI NAFILMOVÁNÍ TISKOVÉ KONFERENCE
Clyde Hedrick je teď někde tady,
v domě na půl cesty.
Představím vám několik lidí, kterým Clyde přímo zasáhl do života.
Požádám Ninu Edwardsovou, aby přišla a řekla pár slov.
Ahoj, jsem Nina Edwardsová.
Jsem neteř Heide Fyeové.
Můj dědeček ji nekonečně dlouho hledal a…
dělal si poznámky.
A moje babička zemřela, aniž by věděla, co se její holčičce stalo.
Jménem mé rodiny
vám děkuji, že jste mi dnes dali příležitost mluvit za Heide,
která tu dnes nemůže být s námi.
Dejte ten mikrofon sem.
Chci tu mluvit za sebe
i za oběti, které už nikdo neuslyší,
i za oběti tam venku, které se ještě neodvážily promluvit.
Měli jsme tiskovou konferenci.
Mluvila jsem k veřejnosti a mluvila jsem ke Clydeovi.
To, že jste nebyl usvědčen…
z dalších zločinů, neznamená, že jste je nespáchal.
Díky vám všem za vaši podporu.
Potřebuji, aby co nejvíc lidí vědělo,
jaké lidi…
náš zákon vrátil do ulic.
STÁT TEXAS CLYDE EDWIN HEDRICK
Myslím, že tu všichni cítíme,
že když jsme od začátku prosili a žádali o pomoc,
odmítali nás.
Nikdo z nás to nevzdá.
Vlastně si myslím, že teprve začínáme.
V ROCE 2016, ABY SE VYHNUL TRESTU SMRTI ZA NESOUVISEJÍCÍ VRAŽDY,
WILLIAM REECE PŘIVEDL VYŠETŘOVATELE K OSTATKŮM J. CAINOVÉ A K. A. COXOVÉ
Na tenhle den nikdy nezapomenu.
Povídám: „Williame, co se vám honí hlavou?
Máte z toho výčitky?“
Nevěřícně se mi podíval do očí.
Pak řekl: „Pane Millere, vy to nikdy nepochopíte,
ale lidi jako já výčitky nemají.“
29. ČERVNA 2022 WILLIAM LEWIS PŘIZNAL VINU
NA ÚMRTÍ LAURY SMITHEROVÉ, JESSIKY CAINOVÉ A KELLI ANN COXOVÉ
Spoustu let jsme nevěřili, že se tohoto dne dožijeme.
Ulevilo se mi, že oficiální záznamy
prokážou jeho vinu
a usvědčily ho z toho, že nám sebral dceru.
WILLIAMA REECE ODSOUDILI ZA KAŽDOU ZE TŘÍ VRAŽD K DOŽIVOTÍ
NINA EDWARDSOVÁ ODEVZDALA KAZETY I DENÍKY SVÉHO DĚDEČKA
FBI, ABY MOHLY BÝT ANALYZOVÁNY A PŘIDÁNY K DŮKAZŮM
Musíme si počkat, až se otočí kola spravedlnosti.
A doufat, že se mi s nimi podaří zahýbat rychleji než předtím.
Nikdy se nevzdáme.
Půjdeme za tím až do smrti.
Pořád dostáváme informace o vraždách na Calder Road.
Máte-li informace o některé z těchto čtyř obětí,
obraťte se prosím na FBI.
Můžete zůstat v anonymitě.
Za rok a půl odcházím do důchodu.
Takže mám práci.
56. SOUDNÍ OKRSEK
11. ČERVENCE 2022 OBDRŽEL TIM MILLER ODŠKODNĚNÍ 24 MILIONŮ DOLARŮ
NA ZÁKLADĚ ŽALOBY ZA USMRCENÍ, KTEROU VZNESL PROTI CLYDEU HEDRICKOVI
Podal jsem žalobu, aby Clyde Hedrick věděl, že:
„Clyde, jsem pořád tady.“
SOUDNÍM VÝNOSEM SE MILLEROVI PŘIZNÁVÁ NÁSLEDUJÍCÍ
CLYDE HEDRICK NEBYL NIKDY OBVINĚN
ZA ŽÁDNÝ TRESTNÝ ČIN U CALDER ROAD
Překlad titulků: Petr Miklica