OFFISIELL KUNNGJØRING FRA PRESIDENTEN
Det franske folk, mine kjære medborgere.
Det er med tungt hjerte at min periode som president tar slutt i dag.
Jeg må vedgå at jeg med glede hadde tatt en periode til,
men det er visst "udemokratisk". Samme det.
Har disse to periodene bare vært vellykket? Nei.
Har jeg gjort feil? Ja.
Affæren min med Magalie var en kjedelig misforståelse.
Har jeg løyet for dere?
Ja. Jeg har det, men er det ikke viktigere at jeg faktisk innrømmet det?
Da Magalie gikk til pressen med bevisene hun hadde tatt vare på.
Mine medborgere, jeg vil avslutte med et budskap om brorskap.
Ikke alle Frankrikes problemer skapes nødvendigvis av innvandrere.
Ikke hele tiden.
Noen av dem er til og med et gode for landet vårt,
som etterfølgeren min, vår nye president Stéphan Blé.
Han er helt klart fransk.
Men så er han svart. Og det gleder meg.
Han er en livlig mann med ære og integritet.
Og jeg vet at han kommer til å lykkes med å lede dette landet
med sin tropiske varme.
Jeg skal være president for hvite, svarte, hipstere, kvinner, folk med hijab,
gangstere, kortvokste og rødhårede. Jeg er en president som aldri gir opp
eller glemmer noen. Ikke i byene, på landet eller i koloniene.
Og jeg skal implementere valgløftet mitt: "Spis godt, gratis."
Lenge leve Frankrike og republikken.
Salaam, shalom og hei. Til alle sammen. Ja.
PRESIDENTENS KONTOR
-Er jeg ikke den første svarte her? -Du kom i morgen?
Ja, det er i morgen, mor. Vi kom bare for å øve.
Stéphane Blé, president.
-Jeg heter Sorona. Hyggelig. -I like måte.
-Hei, president. -Hei.
-Jeg er sikkerhetssjefen… -Vise.
-Unnskyld?
Visesikkerhetssjef.
Greit. Jeg er redd vi må få litt fortgang i ting.
Innsettelsen skjer snart, og planene er ikke…
La oss sette av litt tid til å jobbe med talen din, OK?
-Her er førsteutkastet. -Kan jeg snakke litt med deg, Yasmine?
Jeg liker ikke så godt å måtte lære taler utenat.
Jeg tror på hiphopens kraft.
Dukker jeg opp på seremonien og freestyler litt,
så liker publikum det. Sverger.
-Nei. -Historie blir skrevet.
Ingen improvisering. Du skal lese talen vi skrev.
Og fatt deg i korthet. Jo mindre du blir eksponert, jo bedre.
Vi kan ikke ta sjansen etter alle truslene.
-Hvitt overherredømme-folk? -Ja.
Det er ikke bare dem, altså, også jihadister, dommedagsfolk, rojalister
og dyrevernaktivister. Fra alle områder. Det har aldri skjedd før.
Men du er vel vant til det? Ingen stor greie.
Ja da. Greia er at da du ble valgt,
så slutta den forrige sikkerhetssjefen sammen med visesjefen hans.
-Og hele staben. -Du er helt ny?
Ja. Akkurat som dere. Vi skal lære oss alt sammen.
-Eller dø sammen. -Stéphane. Jeg sa jeg trengte pistol.
-Aldri i livet. -Ingen lisens, ingen våpen.
En pakke til presidenten. Klarert av bombeavdelingen.
Det er en banan.
-Det er noe inni den. -De har virkelig tatt bryet, de.
"Dra tilbake til Kongo, spis bananer
og syng med La Compagnie Créole, din skitne apekatt.
O-o-o-a-a-a. O-o-o-a-a-a. O-a-o-o-a…"
-Det der er apelyder. -Ja, der har du det.
Dette er helt tydelig en trussel mot deg, president.
Folk sammenlikner ofte svarte og aper, selvsagt uten grunn.
Vi kan alltids gjøre innsettelsen over Zoom.
Nei, vi er fra gata. Vi er ikke redd for noen.
-Vi gjør innsettelsen i kjøtt og muskler. -De er bare amatører uansett.
-Hvorfor sier du det? -Compagnie Créole og Kongo.
Har ingenting med hverandre å gjøre. Det går fint. Vi fikser dette.
RETT MANN PÅ RETT STED
President Blé flytter inn i Élysée-palasset om 24 timer.
Dette er noe helt nytt og ukjent.
Forhåpentligvis går det ikke utfor, for slagordet "spis godt og gratis"
er flott, men veldig dyrt. Ingen vet hva politikken hans går ut på.
Vi vet hvordan politikk fungerer. Ved parlamentsvalg
blir han fullstendig knust.
Han ble valgt, men med rekordlav valgdeltakelse.
Han har mindre enn to måneder på seg til å overbevise det franske folket.
Hvorfor så travelt? Vi har vunnet. La oss nyte det.
Vi har ikke vunnet ennå. Uten flertall kan du glemme "spis godt og gratis".
Det er det eneste jeg skal oppnå.
Da har vi ikke noe annet valg enn å finne støtte
hos en statsminister fra venstresida og et reelt parti. Enten Andreï…
Er du sprø, eller? Aldri i livet. Ikke med hans skjeletter i skapet.
Du har rett. Corinne Douanier, da.
Rocky Balboa og Apollo Creed samarbeider ikke.
Jo da. I Rocky III.
Utmerket poeng. Ring henne og spør.
Hun har ingen telefon. Det er derfor vi drar dit.
Oi. Jøss.
Du er flink. Du er skikkelig smart bak det sløret ditt.
Som jo bare er et klesplagg, da. Bare klær.
Først må jeg innom nabolaget for å ta meg av noe.
Hva? Nei. Det har vi ikke tid til.
Hva? Jeg er president. Jeg gjør som jeg vil. Slapp av.
Hva med reformene dine, president?
Skal du endre stil?
-Skal du gå med slips? -Har du en statsminister?
Alt vel, søster? Alhamdulillah.
La henne snakke.
-Det er protokoll. -Det går bra.
Unnskyld meg. Jeg snakker med Stéphane.
-Salaam alaikum, søster. -Det er meg.
-Blasfemi. -Drit og dra.
Ta meg tilbake. Jeg har forandra meg. Jeg er ikke den samme lenger.
Jeg dro til Vest-India.
-Jobba med meg selv. -Valget var for to uker siden.
Folk kan endre seg raskt. Som å lese raskt.
Jeg har det. Vet du hva familien min sier?
Det betyr at vi er to ulike elver som går hver sin vei,
men som begge går ut i havet.
Sammen i samme retning. Du og jeg. Vær så snill.
-Ikke, vi blir filma. -Nei, ikke i samme retning.
-Vi trenger hverandre. -Hør her… Jeg trenger ikke deg.
-Få ham vekk. -Kom igjen.
Det var ikke islamofobi, OK? Han er fra Vest-India. Kjenner ham.
Jeg har blanda etnisitet, rasist!
-Slipp meg! -Vær så snill!
-Slipp meg! -Hold deg rolig.
Monsieur!
Jeg får ikke puste!
Det er det jeg kaller en afro.
Se på rundheten, volumet og veksten.
Søren, da. Ha meg unnskyldt.
Hva skjer?
-Kan vi får være alene? -Greit.
-Gå litt lenger unna, eller? -Området er sikra.
-Du har ikke noe i øret, engang. -Jeg øver bare.
-Kommer du på innsettelsen? -Jeg har alt sagt nei.
Gjelder det Lamine, så er alt greit.
Han kan ta samfunnstjenesten på kjøkkenet hos meg.
Flott for dere, da, men ikke for meg. Livet mitt var helt fint før.
-Det var fredelig. Nå blir det kaos. -Ingenting kommer til å endre seg.
Alt blir som før. Helt avslappa. Virkelig.
Tilbake!
Kanskje ikke avslappa, men vi har iallfall hverandre.
Vi har ikke stifta familie ennå, men jeg savner deg, ikke sant.
-Jeg savner deg, Marion. -Du må komme på innsettelsen.
Vi vet ikke hvor lenge han har igjen.
Har du ikke hørt det? Vi vet ikke hvor lenge han kan holde…
Det holder.
Han overdriver, men jeg fikk en banan med en kule i seg.
-Det er vanlig skikk. -Vanlig.
Du er president. Det var dette du ville.
Jeg ville aldri bli første dame.
-Aldri. Lykke til, da. -Vent.
Vet du hva? Gi dem et skue. Gå, du. Ut med deg.
Kom igjen, Stéphane. Vær så snill.
FOR FRAMTIDA OG KLODEN
Fienden din er her.
-Helt utrolig. -Ut! Ikke velkommen!
Jean-Carole. Det er ingen fiender her, bare motstandere.
Hei, Stéphane.
-Har noen bokstaven E? -Jeg har en.
Vi gjenbruker plakatene til parlaments- valget. Det er bærekraftig.
Men bokstavene V, G og A er vanskelige. Men sånn er det.
Apropos valget, kunne du tenke deg å stille sammen?
-Du hadde blitt statsminister. -Ministerinne.
-Statsminister. -Statsministerinne.
-Det er det samme. -Det er ikke poenget.
-Det er enten det eller ytre høyre. -Jeg sier ikke nei. På mine betingelser.
Adjø til atomkraft. Vi halverer flytrafikken.
Man må ha godkjenning for å få et tredje barn.
-Ellers får folk et, to og tre barn… -Jeg er helt enig.
Jeg vil bare få gjennomført "spis godt, gratis".
-Ja. -Betale prosjektlærere mer.
-Flere sosiale tiltak. -En flott idé.
Så gjør du som du vil. Kommer du i morgen?
Nei. Kan du flytte det?
Det kan jeg faktisk ikke.
-Greit, da kommer jeg. -Corinne! Jenta mi!
Du kan ikke si "jenta mi" nå. Det tilhører fortida.
-Jeg er ikke din eiendom. -OK. Det er bare noe man sier.
Det er dritt, da.
-Greit. -Gi deg.
-OK. -Du kan si "pikken min" om du vil.
-Har du operert deg der nede? -Nei, du kan snakke om egen pikk.
-Å! Der skremte du meg. -Hvorfor det?
Tanken på at jeg skifta kjønn? Har du et problem med det?
-Nei. -Si sannheten.
Dette er president Blés store dag.
Den lokale ungdomsarbeideren med mangfoldig bakgrunn
som var ukjent for folk for tre måneder siden, har overgått all forventing.
I dag blir han den 26. presidenten for den franske republikken.
Men han møter mange utfordringer. Hva er agendaen hans?
Vil han klare å implementere "spis godt, gratis"-programmet?
Vinner han parlamentsvalget uten et politisk parti?
Og viktigst av alt, holder han seg i live?
Hvorfor løper du ved siden av bilen? Hvorfor løper du ved bilen?
Gi deg, jeg gjør bare jobben min. Noen planlegger terrorangrep.
Bra jobba. Nå vet de hvilken bil jeg er i.
Han har et poeng, da.
Se hit, president.
Se hit, president!
-Se hit! -Hit, president!
Hit!
President!
Velkommen, president.
Snu deg!
Du kjører gatestil i fem år, da?
Jeg er bare meg selv. Fra gata. Alt i orden.
-Skjønner. Heftig. -Et smil, takk!
Gatene, ja.
Se hit!
-Kan vi gå inn nå? -Ja.
Men du er ikke så mye tryggere inne.
-Smil, storkar. Smil. -Se hit, president!
-Rolig og avslappet. -Jeg prøver.
Slapp av. Se i den retningen nå. Dit.
Et smil, president.
-Skal vi gå inn? -Ja, nå går vi.
-Jean-Pierre. -Hei.
-Han er en legende her. -Fantastisk.
Hyggelig. Hvor er du fra?
Mali? Senegal? Gabon?
Jeg er fra Chambéry, president.
Akkurat. Vel…
Jeg oppdaga "Premier Gaou" av Magic System takket være ham.
La meg vise deg rundt.
Ja, Michel, mens de to diskuterer vårt lands skjebne,
så tar vi nok en titt på de historiske bildene vi nettopp så.
Vår svarte, vordende president, med en klesstil som får mange…
Jeg så på det.
Hei.
-Jeg skal få fletter. -Jeg mente ikke…
-Ikke du. Ut. -Gi meg et øyeblikk.
Jeg vet alt hva du vil.
Du vil ta meg med på innsettelsen, sånn at Stéphane tar deg tilbake.
Det er nettopp det.
-Genialt. -Du er genial. Helt fantastisk.
Uber-bilen venter utenfor. Kom igjen, da.
-Du har ikke tid til… -Slutt.
Presidentpalasset er ikke noe for meg.
-Slutt å presse meg. -Jøss.
Det er en veldig feig reaksjon.
-Unnskyld? -Du er så feig, du.
-Sier du det? -Ja.
Mannen din er i presidentpalasset,
der han ofrer seg for å oppnå noe helt for seg selv.
Han kjemper for verdiene sine. Det han gjør, er stort.
Bare husk hvor han kommer fra. Du kommer herfra. Se.
En elv av dritt renner gjennom stedet.
Alt er kloakk. Dritt og rotter.
-Deformerte barn. -Det holder.
-Sjeldne, ukjente sykdommer overalt! -Vi skjønner. OK.
Du kommer fra nederste sjikt, men nå kan du endre ting på toppen.
Presidentpalasset, for faen! Hør på meg, jeg sverger…
Mannen din utgjør en forskjell der ute.
I motsetning til deg, som fletter Gud vet hvem.
Det vil aldri se bra ut på henne. Bare se på henne.
Fletter? Seriøst?
Her har du muligheten til å bli første svarte kvinne i Élyséepalasset.
Og jeg mener ikke som hushjelp. Det er stort.
Tenk over det, da.
Du ser et glass vann og bare drikker. Du! Ikke gjør det!
-Hva er det? -Du får bomber i posten.
Flott utsikt til hagen. Den vender jo sørover, så…
-Hva om det var forgifta? -Jeg drakk ikke.
Jeg gjorde vel det, men… Jeg spytta diskré ut igjen.
-Akkurat. -Sånn, liksom.
Ja, jeg skjønner. Flott. Flott symbolikk.
Bra jobba. Virkelig. Du kommer deg hit og spytter.
Du spytter på Frankrike. "Marianne er ei skitten hore."
Nei, jeg lot bare som om jeg drakk det. Så lot jeg som om jeg spytta ut.
En gammel tai chi-teknikk.
Glasset er tomt.
-Finn noe til å skrive ned kodene. -Kodene?
-Klar? -"Deig."
"Understrek."
"9-4."
"Nabolag-7-7."
Er dette atomkodene?
Nei, det er Wi-Fi-passordet.
-Atomkodene… -Ja.
-De fins ikke. -Visste det.
-Det er bare en myte. -Ja.
Vel…
-Vil du ha? -Nei takk.
Ikke si at det er dop.
Er det CBD?
-Jeg ser ikke poenget med CBD. -Det er for å ikke bli høy.
Nettopp. Hva er poenget da?
Det er sterke greier. Jeg tror at det var alt.
Lykke til. Jeg stikker.
Du kan ikke bare dra sånn. Har du ingen tips eller råd?
-Råd? -Ja.
Hva kan jeg si?
Ja. Beklager. Det er noe som er helt livsviktig.
-Noe du virkelig må se opp for. -Ja, jeg vet det.
-Terrorisme, arabere og sånt. -Nei. Det er mat.
Vi spiser ustanselig her. Og presidenten kan ikke være feit. Se på meg.
Det er bare skjorta. Det ser du.
Bare kjenn selv. Jeg er steinhard. Bare kjenn.
Kom igjen. Slå meg, da! Kjør på!
Jeg skal ikke slå deg, president.
Bare slå. Hva er det? Har du ikke baller, eller?
Kom igjen, for pokker.
-Herregud! Vent. -President?
-Går det bra, president? -Det går fint.
-Sikker på at det går bra? -Det går fint.
Vel… Salat, salat og salat.
-Går det bra? -Det går fint.
Du skal skifte, ikke sant? Du kan ikke avgi ed sånn.
Det går fint. Jeg tok med noe.
-Det blir fett. -OK.
-Det går bra. -Flott, da.
Mine damer og herrer. Republikkens president!
Der er han jo. Det er sønnen min!
Sønnen min!
Hei, alle sammen.
Jeg skal spytte ut. Jeg er ikke typen til å bable.
La oss komme til poenget. Mye er forventa av meg,
både i byer og ute på landet, i forstedene og i koloniene.
Jeg vil skuffe så få som mulig. Jeg vet hva media sier.
"Blé har ingen politisk agenda." De tar ikke helt feil, da.
-Men jeg har en plan. -Å nei.
Alle franskmenn skal våkne hver dag og vite at Frankrike stiller opp.
Likhet, rettferdighet og helsetjenester for alle.
Jeg vil at alle skal ha det bra. Jeg skal gjøre Frankrike mleh.
Hva i all verden er det?
-Er det et fransk ord? -Gjøre Frankrike Blé?
Nei, ikke Blé, men mleh.
Det er arabisk. Mleh betyr flott, kult og bra.
Det er min agenda.
For å oppnå det, trenger jeg dere alle, inkludert en fantastisk statsminister.
Hun er her nå. Corinne Douanier.
Hurra!
En stor applaus for Corinne Douanier!
Kleint.
OK. Gode vibber, altså. Det er ikke riktig tid og sted.
-Da går vi videre. -God idé.
President, vi tildeler deg ordenen som Stormester for Æreslegionen.
Hva gjør du?
-Du går ikke med en. -Slapp av. Jeg bare prøver den.
-Gratulerer. -Takk.
Takk.
Greit. Jeg flytter inn hit, men blir ingen noe trofékone for deg.
-Selvsagt. -Svarte må få det bedre.
-Ellers er det ingen vits. -Sant.
Jeg vil ha ansvar for virkelige ting. Erstatning til koloniene.
-Du har så rett. -OK.
-Vi kan diskutere det i senga. -Nei, ikke i senga.
-Jeg vil ha eget soverom. -Så stort er det nok ikke her.
Med over 1000 kvadratmeter løser det seg nok.
-Masse bortkasta plass. -Vent. Keila ringer. Hallo.
Vi er i presidentpalasset, altså!
Hørt om samtykke?
Du sa at du ikke ville si nei til å bli statsministerinne.
Å ikke si nei er ikke å si ja. Men jeg skal si ja.
-På én betingelse. -Du er president, jeg styrer.
Jeg vil ha et grønt, sosialistisk-feministisk Frankrike.
-Et mleh Frankrike. -Ja.
Greit. OK.
Men nå må jeg virkelig tisse. Jeg må det, altså.
Er Marianne fortsatt ei hore?
Nerver.
Går det bra, president?
Seriøst?
Jeg tok ham sånn. Pang! Så bare "pang, pang, pang"!
Det stoppa meg ikke. De vet ikke at jeg er fra gata.
Det viktigste er at du lever. Vi sier ingenting om overfallet.
Douaniers nominasjon ble godt mottatt. Vi klatrer på meningsmålingene.
-En president som slåss er flott. -Nei. Dette er ikke "gata", ikke sant?
-Vi sier ingenting om overfallet. -Jeg er helt enig.
Vi holder oss positive. Og beklager.
Det var en feil fra vår side, men vi skal ta hans medsammensvorne.
-Hæ? Medsammensvorne? -Terroristen kom ikke inn alene.
Noen i Élyséepalasset må ha hjulpet ham inn.
En av oss. Jeg anklager ingen, men nå er det personlig.
-Takk, Alice. -Greit.
-God kveld. -Ha det.
God kveld, Stéphane. Du er trygg nå. Du bør være det.
Vi jobber videre med ministermøtet i morgen.
Hvil deg. Hold deg i gang.
-God kveld. -Ha det. Drar dere? OK?
Jeg er helt alene.
-Ja, president? -Hei, eh…
Har dere noe enkelt, som en gyro, et smørbrød eller kyllingnuggets?
Vi har posjert hane med østers- og soppsaus.
-Hva kalte du sausen? -Østers- og soppsaus, president.
-Glem det. God kveld. -God kveld, president.
-Har du et øyeblikk? -Hvor var du? Jeg ble nesten drept.
Vi har et lite problem.
Etter talen din lette jeg etter terroristen overalt.
Overvåket alt fra alle vinkler. Da så jeg en merkelig fyr.
Skikkelige nazivibber. Med et kjempestort hode. Hva gjorde jeg?
Jeg gikk inn, tok kvelertak og prøvde å uskadeliggjøre ham.
Jeg stramma han opp. Han er der inne.
-Hvem er det? -Han snakka merkelige språk.
-Jeg søkte det opp. Norsk. -Hvorfor snakker han norsk?
-Han er Norges ambassadør. -Faen.
Hvorfor gjøre dette mot meg på første dag? Nå havner jeg i fengsel!
Vi skal finne ut av det.
Pokker.
Tekst: Fredrik Island Gustavsen