Mitt namn är Ed Warren, och jag är här med min fru Lorraine samt Victoria Grainger.
Det är den 20 april 1964.
Victoria, när lade du först märke till de här övernaturliga händelserna?
- Jag vet inte om jag klarar av det här. - Ta och börja från början.
Pappa trodde att nåt förföljde honom.
ANTIKAFFÄR
Nåt han inte kunde se.
Han låste på kvällen men nästa morgon var det öppet.
Sen började han höra...
...röster.
Jag trodde honom inte. Jag trodde bara att han började bli gammal.
Men en dag när jag kom hit...
...hittade jag honom.
Pappa!
Det blev så tyst här efter att han dog.
Men sen förändrades nåt.
Jag kände det.
En stark känsla av...
...att jag var iakttagen.
Det är nåt därinne.
Och när jag är här ensam...
...och det är väldigt tyst...
...lockar det på mig.
LAGER
Älskling...
Det här känns inte bra.
Ed, jag klarar det här.
Lorraine...
Mitt namn är Lorraine Warren.
Jag vill hjälpa dig.
Jag kan...
...känna din närvaro.
Din rädsla.
Det är nåt annat också.
Vad är du?
Ed!
- Lorraine? - Ed!
Vad hände?
Barnet!
Sjukhuset är tio minuter bort!
- Vad hände? - Jag vet inte!
Det fanns nånting i rummet.
I spegeln! Jag vet inte vad det var!
När ska hon föda? - Meddela förlossningen, placentaavlossning.
- Det kommer att ordna sig. - Jag känner att nåt är fel!
- Ni måste stanna härute. - Nej, Lorraine!
Barnet måste ut, du måste krysta.
Hon förlorar blod.
- Det är väl mer på väg? - Ja.
- Var är Ed? - Hur är det med barnet?
- Hur är värdena? - Puls 130, blodtryck 80/40.
Förbannat!
Hämta en ficklampa.
Det är någonting här!
- Det är strömavbrott! - Lorraine! - Ed!
Jag måste få prata med min fru!
Gå inte emellan!
Ed... Låt det inte skada barnet.
- Vad skulle skada barnet? - Snälla...
Huvudet är synligt. Krysta, mrs Warren.
Sluta, huvudet är ute!
Navelsträngen ligger runt halsen. Ge mig klämmor och en sax.
Vad sa han?
- Vad är det för fel? - Vi måste få ut barnet.
Det är ingen fara, nu kommer det.
- Ge mig ljus, hon blöder än! - Nåt är fel...
Vad är det för fel med henne?
- Behöver du hjälp? - Ja tack.
Vad är det för fel, doktorn? Vad är det som händer?
Ge mig mitt barn...
Ge mig mitt barn!
Jag beklagar.
Gud, himmelske Fader, väck henne till liv.
Snälla, väck henne till liv. Herregud...
Himmelske Fader, jag ber dig...
Snälla, väck henne till liv.
Väck henne till liv...
Gud, jag ber dig...
Snälla...
Herregud!
Vad heter hon?
Hon heter Judy.
Judy Warren.
Kom, lillan.
Så duktig!
Judy! Vad är det, hjärtat?
Men hjärtat...
Jag ser hemska saker hela tiden, och de försvinner aldrig!
Raring, så ja.
Stäng det bara ute som jag har lärt dig.
Lucy Locket börsen miste
Kitty Fisher fann den
Ingen slant det låg uti den
Bara remmen runt den
Det finns inget där
Men tänk om jag inte kan få dem att försvinna?
Det kan du.
Det kan du. Det bestämmer du.
Du bestämmer, raring.
Kom här.
- Jag älskar dig. - Jag älskar dig också.
Min älskling...
Kom, gubben!
Duktig vovve.
- Mamma bad mig hämta pynt på vinden. - Skynda på, kyrkan väntar inte!
- Pappa, slå av tv:n. - Tack, raring.
- Fan också! - Svär inte, Heather!
- Carin, klättra ner. - Glöm inte kameran.
Tack.
Mamma, det är katastrof! Dawn ockuperade badrummet hela morgonen!
Varmvattnet var slut och det gick en propp!
Gumman, vi hinner fixa ditt hår.
- Och du är så fin i klänningen. - Ljug inte, farmor.
- Jag ska döda dig! - Inte på din konfirmation.
Milo Evans Roberts.
Milo Evans Roberts, ta emot den helige Andes gåva.
- Amen. - Raring, du skymmer kameran.
Ur vägen. Tack.
Visst är hon fin?
Frid vare med dig.
Heather Elizabeth Smurl.
Heather Elizabeth Smurl, ta emot den helige Andes gåva.
- Amen. - Frid vare med dig.
Där är hon.
Hon är konfirmerad. - Duktigt, gumman!
Flickor, vem vill ha mat? Gå in, då!
Skynda på, det kallnar!
...att ringa. Ja, ceremonin var jättefin.
- John, sluta! - Men jag älskar ju dina dippsåser.
Vad gott allt är!
Vänta lite.
- Ni tycker att ni är så roliga! - Vilket oväsen!
- Ursäkta. - Inget spring härinne!
Okej, samla ihop er. Vad har vi här?
- Den är ju längre än jag! - Jösses!
- Jag fick ingen konfirmationspresent. - Den där fina broschen, då?
Ja, just ja. Den.
- Öppna det. - Okej.
En spegel.
Den är sprucken.
Raring, farfar kan laga den. Vi hittade den på loppisen i Bucks County.
- Simon, tyst! - Gjorde ni?
Gumman...
Jag älskar den!
- Tack, farfar. - Det var så lite.
- Tack, farmor. - Åh, sötnos!
- Var den dyr? - Tänk inte på det.
Han fick inte in den i bilen igen, så han gav oss rabatt.
- Jag tror att den väntade på oss. - Nu slipper ni kivas om badrumsspegeln.
- Den ska inte in i vårt rum. - Den är jättefin. Så snällt av er.
Den längst upp liknar dig när du var liten.
Jo, verkligen.
- Aj! - Heather!
- Jag halkade. - Nej, jag såg nog.
- Dawns fot var i vägen. - Sluta nu.
- Det är galet likt, med luggen och allt. - Vem vill ha tårta?
Okej!
Kom igen... Så ja!
Så fin den är.
Konfirmationstårta!
- Grattis, raring. - Tack.
- Jag fick ingen tårta. - Glöm inte att önska nåt.
- Simon vill också ha. - Då så!
Är ni beredda?
- Hon blåste ut mina ljus! - Vem?
- Dawn! - Det gjorde jag inte alls!
- Nu tänder vi. - Det var inte jag.
Lugna er nu.
Herregud, Heather!
- Heather, gick det bra? - Vad är det, gubben?
- Pappa, det är mycket blod. - Fick du den på dig?
- Herregud, är du skadad? - Håll min hand.
Jag hämtar förbandslådan.
Efter att i decennier ha utrett det övernaturliga -
- hade Ed och Lorraine Warren sett allt.
Men år 1986 mötte de i Pennsylvania en ondska utan motstycke.
Fallet ödelade både deras familj och karriär.
Filmen bygger på en verklig historia.
Ungdomarna i lägenheten trodde att de talade med flickan Annabelle Mullins ande.
Men i själva verket var det en omänsklig ande.
En demon, som utnyttjade deras välvilja och medkänsla.
Den bad dem sen om tillåtelse att använda dockan som en passage till vår värld.
Vi har stött på hundratals liknande föremål.
Förhäxade föremål, totemfigurer... Med tiden insåg vi att det bästa var att samla dem.
Som att plocka bort vapen från gatorna.
Ett ögonblick...
Vet ni vad? Tänd lyset.
Då så.
Några frågor?
- Ja? - Ni var alltså typ Ghostbusters?
Nej. Vi fångade inte spöken.
Men vi såg filmen.
- Så ni blev aldrig slajmade? - Snälla ni...
Några riktiga frågor?
- Ja? - Varför slutade ni?
Det har vi inte. Vi reser runt, föreläser och ska kanske skriva en bok.
- Men ni tar inga fall längre. - Vi har valt att...
...fokusera på annat i livet.
Vi drar.
"Who you gonna call?"
Nåväl... Tack.
Hela vårt yrkesliv blev som en sketch i Saturday Night Live.
- Det är inte roligt! - Pappa, så illa var det inte.
Älskling, du ser inte skogen för alla träd.
- Eller spökena för kyrkogården. - Visst.
Folk lyssnade inte ens. De bryr sig inte längre.
De väntar bara på poängen.
- De skojade bara. - Du har säkert rätt.
När de frågade varför ni slutade kunde du väl ha nämnt dina hjärtproblem?
Jag vill inte låta som en gammal gubbe.
Dessutom är det snarare ett uppehåll än pension.
Tills doktorn ger mig klartecken igen. - Eller hur, raring?
Du fyller ju år snart. Jag tänkte bjuda med Tony på festen.
- Vem? - Vi har ju dejtat i ett halvår!
- Jaså, han. - Du är inte rolig.
Självklart, raring. Vi älskar honom.
- Gör vi? - Ed.
- Det gör vi. - Redo att beställa?
- Jag tar linguine med musslor. - Bra val.
Vem står på tur?
Jag kan beställa.
Jösses, så mycket gott ni har här. Jag går på lite av en hjärtdiet...
Ingen slant det låg uti den Bara remmen runt den
Lucy Locket börsen miste Kitty Fisher fann den
Ingen slant det låg uti den Bara remmen runt den
Det finns inget där
Grillad skivad biff med blandade grönsaker, den tar jag.
Kan jag få det med kyckling?
- Javisst. - Med dressing på sidan av?
Lorraine?
Mår ni bra?
Ja då, jag...
Jag mår fint. Jag tyckte att jag såg nåt. Det är ingen fara.
Har ni bestämt er?
- Ursäkta? - Lasagnen. Hon älskar lasagne.
Eller hur, raring?
Bra val. Tack.
- Maten kommer strax. - Mår ni två bra?
Ja då.
Den som fick ta lasagne.
Mamma, mamma!
Vad gör du härinne?
Janet...
Precis vad Margie sa.
Jag visste att de hade problem, men inte så pass.
Vilket elände.
Nej.
Tjejer, sluta!
Nej, det tror jag inte stämmer.
Det skulle Alice inte vilja. Jag har känt henne sen högstadiet.
Nej, det sa hon inte.
Tjejer!
Kom ut, på en gång!
Janet, är du kvar?
Bröts det?
Janet?
Hallå?
Varsågod, vill du ha lite soppa?
Susie, jag ska laga lite soppa åt dig. Jag kommer strax.
"Okej!"
Ja, du får vara med. Här står det "välkommen".
Det här är majs. Kan du laga morotssoppan vi gillar?
Självklart. Okej, perfekt!
Nu är soppan klar, Susie.
Var är Susie?
Mamma, mamma!
- Mamma, mamma! - Hur tog du dig hit in, Susie?
Mamma, mamma!
Mamma!
Hej, gubben! Har du haft en bra dag?
Har du varit snäll? Duktig vovve.
- Vad tittar du på, pappa? - Mamma, hon stal min docka!
Hej, allihop! - Hej, raring!
Kan du hämta besticken?
- Pappa, ingen tror mig! - Tror vadå?
- Hon pratar strunt. - Inte alls!
- Jag tror dig. Vad hände? - Jag lekte med Susie i Dawns rum, och...
- Ingen tror mig, farfar! - Jag tror dig.
- En gammal tant stal Susie! - Simon tror dig.
- Jack, sätt dig nu. - Farmor, skräm inte upp Carin.
- Nu äter vi! - Är det ingen som tror mig?
- Jag tror dig. Berätta efter maten. - Sätt dig, sötnos.
- Sätt er nu. - Det var kanske farmor.
Då så.
Må Herren göra oss tacksamma för det vi nu får ta emot.
- Amen. - Amen.
- Nu äter vi. - Jag vill ha köttbullar!
Köttbullar är min favoriträtt.
- Så himla skum. - Ja, det är du.
Vad är det som är skumt?
- Spegeln. - Ja, eller hur?
De läskiga bebisarna verkar titta på mig.
- Bebisar är perversa och äckliga. - Ja, verkligen.
"Den i mitten liknar dig, Heather."
Det var kul, men inte sant. Du var mycket fulare som bebis.
Du skulle ha sett korten mamma och pappa fick på sjukhuset.
"Synd att er dotter ser ut som Trögis från Goonies."
Du är så jävla taskig!
Du vet väl att det är sophämtning imorgon?
Vi bär den runt hörnet.
- Vad tung den var! - Tänk om farmor frågar.
Vi säger att tvillingarna slog sönder den.
- Bra idé. - Jag vet, jag är ett geni.
Godmorgon. - Carin, ner därifrån.
- Simon, sitt! - Carin, kom ner.
Carin, sätt dig.
- Gör du mackor till mig? - Till flickorna.
- Min lunch, då? - Lugn.
"Vinn en familjeresa till Florida." Hur coolt vore inte det?
- Du stinker, Simon! - Han fjärtar jämt.
Det är baconet.
- Låt bli! - Inte slåss med ost.
Minns du vad som hände sist? Jag grevérade.
Jag tar den.
Mår du bra?
Dawn?
- Hur är det? - Mår du bra, Dawn?
Dawn, kan du andas?
Har du satt i halsen?
Herregud! Dawn...
- Herregud, nej! - Det ordnar sig.
Dawn!
Herregud!
Det är ingen fara.
- Vad är det där? - Har du svalt glas?
- Vi måste till sjukhuset. - Ja.
Kör henne till sjukhuset!
- Det kommer att gå bra. - Kom och sätt dig, hjärtat.
Heather, raring. Kom här.
- Så illa? - Högre än jag skulle önska.
- Har du funderat på att börja äta fisk? - Jag är ingen fiskkille.
- Äggvitor, då? - Ägg vadå?
Ed...
Jag har känt dig länge, så skippa skitsnacket.
- Ursäkta? - Du klarar inte en hjärtattack till.
Okej.
Hannah, ut härifrån!
- Så roligt att ses! - Hej, Lorraine.
Ta för er av småplocket, jag kommer strax.
- Vad var det där? - Bara ett tack för den fina festen.
Alla mina favoriter...
...är här.
Grattis, Ed.
Nu kommer hon.
- Tony, varför är du så nervös? - Va? Inte, då.
- Jag vill bara ha deras godkännande. - Av vad?
- Inte vet jag, av mig och oss. - Du har inget att oroa dig för.
Mamma älskar dig.
Din pappa, då?
Gillar han mig inte? Menar du allvar? Och det säger du först nu!
- Slips? Det är ingen begravning. - Så nu är kläderna fel också?
Nu kommer hon.
- Grattis på födelsedagen! - Tack, hjärtat.
- Tommy. - Han heter Tony!
- Jag sa ju det. - Gratulerar.
Tony, du är så stilig! Kom in.
Slips? Det är ingen begravning.
Vadå?
Judy?
- Fader Gordon, hej! - Du store!
- Så roligt att se er. - Du har blivit längre.
Det säger han jämt. - Det här är min pojkvän Tony.
Tony, det här är fader Gordon.
- Han jobbade med mamma och pappa. - Trevligt att ses.
Så vad sysslar du med?
- Just nu söker jag faktiskt jobb. - Jaha.
Tony var polis förut. Han gick i pension tidigt.
Du är lite väl ung för det, pojk.
Jo, det... Det är en lång historia.
Då så. Rör ingenting.
Allt ni ser därinne är antingen hemsökt, förhäxat -
- eller har använts i nån form av ritual.
- Vad finns därinne? - Alla skeletten.
Menar du allvar?
Gullet, ge mig min öl.
Tack.
Kanske en till.
Hejsan. Det luktar gott.
Förlåt, jag heter Tony.
- Jag vet vem du är, Judys pojkvän. - Ja.
Brad Hamilton, gammal kollega till Ed och Lorraine.
- Jobbade ni med utredningarna? - Här och där.
Ibland som konsult och ibland med säkerheten.
- Såg ni nånsin nån exorcism? - Om jag såg nån exorcism?
Såg jag nånsin nån exorcism?
Från första parkett, baby. Kolla här.
En krigsskada. Hon bet nästan av mig hela kinden.
Gjorde hon?
Sen påstår de att Rhode Island är trist. Inte vet jag...
Hugg ett bröd, Tony.
Lucy Locket börsen miste
Kitty Fisher fann den
Ingen slant det låg uti den
Bara remmen runt den
Du är...
...inte...
...där
Förlåt.
Allt väl?
Ja då.
Såg du nåt?
- Det var inget. - Du...
Förlåt, det här är knäppt. Jag beter mig knäppt.
Jag älskar allt knäppt.
Jag menar, jag älskar dig.
Vad var det du sa när jag kom in?
- Det var ett knep mamma lärde mig. - Vilket knep?
Det var så jag handskades med mina...
...sinnen.
För att stänga dem ute.
Okej. Hur gick den?
- Allvarligt, lär mig. - Det är pinsamt.
Jag vill veta. Du behöver inte skämmas inför mig.
Snälla.
- Okej, men skratta inte. - Det ska jag inte.
Lucy Locket...
...börsen miste
Stackars Lucy.
Nej, vänta lite. När jag kom in så blundade du.
Det måste väl ingå?
Okej, då.
- Lucy Locket... - Lucy Locket...
- ...börsen miste - ...börsen miste
Kitty Fisher fann den
- Kitty Fisher... - Ingen...
- Hördu... - Vadå?
- Du fuskar. - Förlåt.
- Oj, förlåt... - Mrs Warren!
Tony, Ed tänkte ta med några av killarna till garaget.
- Jaha, mig också? - Ja, om du vill.
Javisst, absolut.
Jag borde nog...
Judy, vänta.
Vad är det som pågår?
Inget. Jag mår fint.
- Häromkvällen på restaurangen? - Det var inget.
Du ser saker oftare nu, eller hur?
Nej.
- Minns du vad vi övade på? - Jag kan hantera det.
Nej, Judy, det kan du inte. Du måste stänga det ute.
Tro mig, efter ett helt liv med det här så lovar jag att du vill slippa sånt.
Jag fattar.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig också.
- Ska vi rädda Tony från din far? - Ja tack.
Tack för uppmuntran.
Snygg studs!
- Kom igen, Drew! - Spöa honom!
Tony, du står på tur.
- Visst. - Allt väl? Lycka till, kompis.
- Okej. - Kavajen av!
Min serve. Är du redo, eller ska du hoppa runt lite till?
En till.
- 21-18! - Bra spelat.
- Osis, Tony. Du hade nästan en chans. - Grattis.
- Snyggt. - Varför slog jag till den?!
- Allt väl? - Javisst, fortfarande obesegrad.
- Jag ska ta lite mer att dricka. - Vill ni ha nåt?
- Nej tack. - Det är bra för mig.
Har vi öl?
Jag märkte nog hur välstädat det var.
Det här är... Förlåt att jag avbryter.
- Jag hoppades faktiskt få prata med er. - Vad har du på hjärtat?
Jo, jag...
Det var bra att Judy gick, för det jag tänkte säga var...
Jag ska bara...
Jo...
Jag köpte den veckan efter att vi träffades.
Jag vet att det är tidigt och att vi bara har varit ihop i ett halvår, men...
När man vet så vet man. Jag kan inte tänka mig ett liv utan henne.
Så...
Det jag försöker säga är att jag skulle vilja ha er välsignelse.
Den är jättefin, Tony.
Du vet väl...
...att vår familj inte är som andra?
Och Judy...
Hon är vår lilla flicka.
Och du har rätt, det har bara gått en kort tid.
Men vi kände knappt varann när vi förlovade oss. Ed skulle precis rycka in.
Men jag tror att...
Jag tror att vi helt enkelt visste.
Du har givetvis vår välsignelse.
- Mr Warren? - Vänta lite...
Tony, du är en bra grabb.
- Ed... - De har bara känt varann i ett halvår.
- Var inte fånig. - Hon sa nyss att ni...
Det var andra tider då.
Okej...
Det var nog för tidigt.
- Just det. - Nej då.
- Jag kan komma tillbaka om en månad, och... - En månad?
Ed...
Vad är det där?
Är den till mig?
Ja.
Judy, jag frågade...
Ja! Givetvis ja!
Ja!
Den är så vacker!
- Var det därför du var så nervös i bilen? - Jajamän.
- Såg ni den? - Det gjorde vi.
Den är så fin!
- Tack, sir. - Gratulerar.
- Är du lycklig? - Ja.
- Grattis, Tony. - Tack.
- Tony verkar vara hyvens. - Jo.
Judy har bra intuition.
Du måste släppa taget och låta henne gå sin egen väg.
- Ja. - Förresten...
Vi har fått några samtal från familjer som skulle behöva er...
...särskilda assistans.
- Bor de i närheten, eller? - Ed.
Du har rätt.
- Tyvärr, vi har lämnat det där bakom oss. - Jag vet, jag tänkte nog bara...
- Jag var tvungen att försöka. - Vi förstår.
Gratulerar. Du ser fräsch ut för att vara en gammal gubbe.
- Ska vi låtsas som ingenting? - Fallet har sänts till ärkestiftet.
Än sen? Tänker ni låta oss bo i ett hemsökt hus?
- Ta dig inte ton! - Lugn, mamma.
- Snälla, sluta bråka! - Raring, det är ingen fara.
- Kan vi inte åka till ett motell? - Vi är åtta stycken, vi har inte råd.
Som sagt, enligt fader Jensen har kyrkan inlett åtgärder.
De arbetar med folk som kommer och dokumenterar såna här saker.
- För att bevisa att det är verkligt. - Att det är verkligt?!
- Det är verkligt! Det vill döda oss! - Nej då.
Det vill det visst!
- Du tror oss inte, eller hur? - Det var inte vad jag sa!
- Det har ju inte hänt dig. - Det händer oss alla!
Inte på samma sätt som det hände mig! Vi kan inte leva så här längre!
Tror du oss inte, eller kan du inte göra nåt åt det?
Herrejävlar... Jag tänker inte vänta.
Dawn, kom...
HEATHERS KONFIRMATION
- ...den där fina broschen. - Ja, just ja.
- Öppna det. - Jag vill se vad det är.
Vilken spänning!
Den är skum.
- Tack, farfar. - Ingen orsak.
Tack, farmor.
Tårta!
Är du glad för din tårta, Heather? Simon vill också ha.
- Då så! - Är ni beredda?
Hon blåste ut mina ljus! Dawn!
- Det gjorde jag inte alls. - Jo!
- Då så! - Är ni beredda?
Hon blåste...
Vad var det där?
- Simon vill också ha. - Då så!
Är ni beredda?
- Då så! - Är ni beredda?
Hon blåste ut mina ljus!
- Simon vill också ha. - Då så!
Är ni beredda?
Pappa...
Jack!
Jack... Jack!
Flickorna! Nej!
Gud!
Herregud, Heather! Älskling, vad hände?
Det är nån här!
Det är ingen här, raring.
- Han är här! - Heather, stackars älskling...
Vi kan inte leva så här, Jack. Vi måste göra nåt!
Stackars Heather...
Djävulen har kommit till Pennsylvania.
I gruvstaden West Pittston har en familj belägrats av det övernaturliga.
Här är mina föräldrar. Vi har haft stora störningar...
Något ondskefullt har tagit över Jack och Janet Smurls hem.
I onsdags fylldes Chase Street av nyfikna som ville se det hemsökta huset.
- Sändning om tre... - Välkomna till "Larry King Live"!
Denna måndag: Vik hädan, onda demoner!
Vi gästas av Janet och Jack Smurl.
- Vad trodde ni hemsökte er? - Vi trodde ingenting.
Något övernaturligt hade vi inte en tanke på.
Jack Smurl påstår att en demon angrep honom mitt i natten och förlamade honom.
Är det en hemsökelse eller en bluff?
Det bor åtta personer i vårt hus. Åtta personer har upplevt det här.
Alla åtta kan inte vara galna.
Vi ber om hjälp.
Maureen! - Du store, det är ju lilla Judy Warren!
Och du tog med din mamma också. Vår lokala kändis.
- Åh, Brenda... Hur mår familjen? - Bara bra.
När vi är klara kanske du kan spå min framtid?
Jag skojar, ni sysslar ju med utredningar och sånt.
- Inte numera. - Maureen ordnar kaffe åt er.
Raring, nu ska vi prova klänningen!
- Jag vill också träffa nån som Tony. - Du har ju Dom.
Vi har gjort slut. Igen.
- Så tråkigt. Men det finns fler. - Du är för rar.
- Du var för snygg för honom. - Sluta!
Förlåt, jag stack dig visst.
Maureen!
Tänker du svara?
Vilken idiot. Jag kommer strax.
Det började kännas riktigt klaustrofobiskt.
Brenda?
Går det bra därnere, Brenda?
Brenda?
Lucy Locket börsen miste Kitty Fisher fann den
Ingen slant det låg uti den Bara remmen runt den
Mamma!
Det finns inget där!
Judy!
Vad är det för fel?
Vad har hänt?
Det är ingen fara.
- Mr Smurl! - Kan ni flytta på er?
- Vad är det som pågår i ert hus? - Lämna plats. Visa lite respekt.
Ge oss lite utrymme. För guds skull, lämna mig ifred!
Farmor kommer att bli bra. - Dawn, ta hand om din mamma.
- Jack, vi ses där. Jag åker med mamma. - Vi hör av oss, raring.
- Varför slutar det inte? - Mamma, titta.
Hej, gubben.
- Det här är Simon. - Hej, Simon.
- Jag växte upp med en sån hund. - Jaså?
Ambulansen därute... Vem var det?
Min svärmor.
Nånting...
Nånting knuffade henne nerför trappan. Det blir allt värre.
Och vi har inte råd att åka härifrån.
Jag är så glad att ni är här.
Vi trodde verkligen att kyrkan hade glömt bort oss.
Mrs Smurl...
Kyrkan vet inte att jag är här. Jag kommer från Connecticut.
Men jag har arbetat med liknande fall -
- och jag har noga följt er historia på nyheterna.
Jag kan kanske hjälpa er.
I Faderns, Sonens och den helige Andes namn.
- Vad hände? - Det är nåt här.
- Ger ni er av? - Vi ska hjälpa er.
Kyrkan kommer att lyssna på mig. Jag lovar er, de kommer att lyssna.
- Kan jag hjälpa er? - Biskop McKenna, tack.
- Naturligtvis, och ni är? - Fader Gordon.
Ett ögonblick.
Jag har en fader Gordon här.
- Vad gäller saken? - Familjen Smurl i West Pittston.
Det är brådskande.
Det gäller en familj i West Pittston, och det är brådskande.
Javisst.
Han kommer strax.
Fader, mår ni bra?
Jadå.
Förlåt mig.
Hallå?
- Fader Gordon? - Judy?
Ni kan gå nu.
Jag står under Gud Faders beskydd.
Skapare av himmel och jord, av allt, både synligt och osynligt.
Min tro är min rustning. Guds ljus...
Gud, beskydda mig!
Nu vaknade hon! Man måste alltid kolla tändningen.
Jag trodde att det var förgasaren. Jag borde ha kollat tändstiftet.
Bra jobbat.
Som ung hade jag inte råd med verkstan, så jag lärde mig själv.
Hur mycket har Judy berättat om vad vi gör?
Nog för att inte ställa frågor.
Följ med in, jag vill visa en sak.
Rör inget.
Allt du ser härinne är antingen hemsökt, förhäxat -
- eller har använts i nån from av ritual.
Det är inga leksaker, inte ens leksakerna.
Om alla de här prylarna är så onda, varför behåller ni dem?
- Varför inte bara förstöra dem? - Ibland gör det saken värre.
Och ibland tillåter de det helt enkelt inte.
Det var säkrare att behålla anden i flaskan. Hellre härinne än därute.
- Hur många fall har ni haft? - Fall?
Kanske tusen.
- Tusen? - Vi började unga, i din ålder.
Det är märkligt, det här rummet...
Varenda liten sak härinne...
...hör till sånt vi varit med om.
Det är vårt livsverk.
Angående häromdagen...
Jag fattar. Jag var nervös, och du är ganska skrämmande.
Vi miste nästan Judy.
Hon var dödfödd.
I säkert en minut.
Den längsta minuten i våra liv.
Som förälder är det nåt man aldrig glömmer.
Jag vet att hon är din fästmö...
...men för oss kommer hon alltid att vara det lilla barnet som kämpade för sitt liv.
Jag förstår.
Gör du?
Vad är det för fel?
Vad har hänt?
Fader Gordon var en god människa.
En Guds man.
Och han hjälpte så många.
Jag visste inte att han bar på en sådan förtvivlan.
Nej, fader Gordon spred ljus.
Och han spred det till mig och min familj, när vi behövde honom som mest.
Jag önskar bara att vi kunde ha gjort detsamma för honom.
Mr och mrs Warren?
Ja?
Vi har tyvärr inte träffats tidigare. Fader Ziegler var namnet.
Ni är båda en aning ökända i vissa kretsar inom kyrkan.
- Jo, vi vet. - Men Gordon talade alltid väl om er.
Han trodde på ert kall och det ni gjorde tillsammans.
- Han såg er som vänner. - Tack, fader.
- Ursäkta, fader? - Ja?
Var skedde det? Var dog han?
I Pennsylvania. Gud vet vad han hade där att göra.
Vad nu?
Lucy Locket
börsen miste
Kitty Fisher fann den...
Lorraine, vad är det för fel?
Det är Judy. Det är nåt på tok med Judy.
Var är hon?
Jösses...
Frun, får jag ställa några frågor?
Backa undan.
Oavsett vad som pågår i det där huset så ska vi hämta hem Judy.
Ursäkta oss. - Ursäkta.
- Har ni kallats in som förstärkning? - Kommer ni att utföra en exorcism idag?
- Döljer familjen Smurl nåt? - Känner ni dem?
- Har ni börjat arbeta igen? - Kan ni lämna plats?
- Hur känner ni paret Warren? - Ed och Lorraine!
Allt väl?
Mr Smurl?
- Ed Warren. - Ja. Det här är min fru.
Lorraine, javisst. Stig in.
Tack för att ni kom. Vi har hört att ni är experter.
- Folk sa att ni hade dragit er tillbaka. - Jo...
Mamma?
Judy!
- Det där är Janet och Jack Smurl. - Gudskelov att du är välbehållen.
Vad gör du här?
Fader Gordon reste hit innan han dog. Jag la ihop två och två och hittade dem.
- Det har pågått i månader. - Vi måste härifrån.
- Nej, mamma. - Ed, vi måste härifrån.
- Tänker ni åka? - Va?
Förlåt om vi trängde oss på. - Vi kan prata därute.
- Vi är hemskt ledsna. - Säg nåt.
Sluta!
Vi flyr inte från strider, eller hur?
Det var vad ni alltid sa när nån familj behövde er.
Som barn förstod jag aldrig varför ni jämt åkte iväg.
Varför ni jämt ställde upp för folk ni inte kände.
Det vet jag fortfarande inte.
Jag vet verkligen inte varför jag är här.
Men nu är vi alla här.
Och de behöver oss.
De behöver er.
Mr Warren, är det en riktig hemsökelse?
- Vi borde aldrig ha gått till pressen. - Våra grannar hatar oss nu.
De tror att vi ville ha den här cirkusen.
Vi ville träffa experter som ni, som varit med förr.
Låt oss börja från början. När började det?
- Vid Heathers konfirmation. - Vad menar du med att du såg honom dö?
- Var du här? - Nej, hemma. I en syn.
- Men det var annorlunda. - Sa du till din mamma?
Jag kan inte prata med henne längre. Hon blir alltid så...
- Orolig? - Ja.
Det är en sak till. Jag kan inte beskriva det, men det är som om...
...nånting vill att jag ska vara här.
Era föräldrar bodde alltså här? Vems föräldrar?
De har bott här ända sen vi flyttade in.
Han började laga pannkakor.
Är det så här i normala fall?
De är aldrig normala.
Jag menar, steker du alltid pannkakor? Är det en del av processen?
Ibland är det våfflor.
Nej, varje fall är annorlunda. Varje familj är annorlunda.
Men rädslan är alltid densamma.
Man ser den i deras ögon, och en demon kommer att utnyttja det.
Den vill isolera dem och använda deras rädslor emot dem, så en del av jobbet...
...är att visa dem att de inte är ensamma.
Judy sa att du var polis förut. Vad hände? Varför slutade du?
Nej, det är inget...
Okej...
Jag jobbade i Bloomfield, en småstad där inget nånsin händer.
Vi får ett anrop om våld i hemmet.
Vi svänger upp till huset och hör bråk därinne.
Så jag knackar på.
Dörren flyger genast upp, och en kille kör upp ett hagelgevär i fejset på mig.
Och jag hör..."klick".
När jag kan röra mig igen -
- brottar vi ner killen och griper honom.
Efteråt kommer min kollega fram till mig och säger:
"Du kunde ha varit död."
Han visar mig hagelgeväret.
Det var laddat.
Patronen var defekt, så geväret klickade.
Så det finns liksom en annan verklighet där jag är död.
Där jag aldrig får åldras.
Jag får aldrig barn. Jag får aldrig gifta mig med er dotter.
Så nästa dag säger jag upp mig, och går ut och köper den där ringen till Judy.
- Det här är min papperskorg, Bert. - Du satte den på mitt huvud!
Tack, Bert. I den kastar jag saker som har blivit fel.
Strålande! Hör här, Ernie...
Ska vi göra fåniga grimaser?
Förlåt, blixten skulle ha varit av.
Jag tänkte bara...
...dokumentera alltihop.
Allt väl?
Javisst.
Jag insåg precis att jag aldrig har sett er arbeta.
Jag känner det också.
Stanna här.
- Jag kan hjälpa till. - Du lovade.
Mamma, mamma!
Mamma...
Hej, Carin.
- Förlåt. - Ingen fara.
- Vad heter hon? - Det här är Susie.
Hej, Susie.
Tycker du om dockor?
Inte direkt.
- Låt henne vara! - Jag vet vad du gjorde!
Din snuskiga, äckliga flicka!
Nej!
Det är tre stycken andar.
De har aldrig bott i det här huset, men på den här marken.
Det här var åkermark på den tiden.
Där fanns en kvinna. Hon var vild.
Så plågad.
Hon hade en kärleksaffär, och...
...hennes make blev galen.
Han tog en yxa och gav sig på henne. Hon gömde sig i källaren.
Men hon var inte ensam. Hon hade med sig sin gamla mor.
Han dödade båda två.
Vi har sett våldsamma manifesteringar förut. Hur är det här annorlunda?
De tre andarna är en fasad. Nånting annat blockerar mina syner.
- Det gömmer sig bakom dem. - Nåt demoniskt?
Den styr över andarna och använder dem mot familjen.
Men vad vill den? Det här har ju pågått i månader.
Vad väntar den på?
Judy!
- Mamma? - Kan du komma upp, är du snäll?
Mamma?
SAKNAT MIG?
Annabelle?
Judy?
- Är du där? - Carin?
- Judy! - Judy!
Ditt huvud! Vad hände?
Det är nånting på vinden.
Det är inte möjligt.
Den... hittade oss.
Lorraine?
Lorraine... Nej, låt bli!
Ed, nånting har förändrats.
Nånting är annorlunda.
Efter ungefär en vecka återhämtade Judy sig.
Läkarna hade aldrig sett nåt liknande.
Hon var ett mirakel.
Men den där spegeln såg vi aldrig igen.
Förrän idag.
Jag förstår inte, Heather och jag slängde den ju.
Med såna här saker är det aldrig så enkelt.
Den var inte färdig med er, och den var inte färdig med oss.
Så vad hände med kvinnan från antikvitetsaffären?
Vi vet inte.
Vi återvände aldrig.
Det där som finns på er vind är en demon.
Den första vi nånsin stötte på.
Vi var unga, vi var rädda och vi förlorade nästan vår dotter.
Vi beslutade att riskerna var för stora, så vi kunde inte ta risken att återvända.
Så, ja.
Vi flydde.
Så det är ett gott tecken att ni fortfarande är här.
Vi tänker inte överge er.
- Lite vatten? - Ursäkta.
Vad gör vi nu? Hur blir man av med den?
Ed, tänker du verkligen ta med den där hem?
Vi kan inte lämna den här. Artefaktrummet är den enda säkra platsen.
Härifrån och hem till Monroe tar vi väg 80. Lorraine och Judy kan stanna här.
- Väg 84 går snabbare. - Inte så här sent.
Lyssna nu. Vad som än händer ikväll så måste du göra som jag säger.
Uppfattat.
Vad är det?
Inget.
- Är allt som det ska? - Det var bara nåt Lorraine sa.
Nåt känns annorlunda.
- Mamma, förlåt. - Nej, förlåt mig.
Jag borde aldrig ha låtit dig stanna.
När vi väl har börjat finns ingen återvändo.
Titta inte på den.
Och vidrör den inte direkt. Behåll handskarna på.
Vad som helst kan hända, och det kommer det troligen att göra.
"Helige ärkeängel Mikael, försvara oss i striden.
Var oss ett värn mot Satans ondska och försåt.
Må Herren straffa honom.
Störta med Guds kraft ner djävulen i helvetet -
- med de övriga andar, som till själarnas fördärv vandrar omkring i världen.
Amen."
- Jag kör fram bilen. - Vi kommer strax ner.
Är du beredd? Två, tre... så ja!
- Sluta, Simon! Tyst! - Var en snäll vovve.
- Ta ut honom härifrån. - Vi försöker!
Är det bara gipsskivor under isoleringen?
Ja.
- Så om vi missar plankorna... - ...åker vi genom taket.
Det får ju inte gå för lätt.
Är det bara jag, eller känns det som om den blir tyngre?
Det blir den. Ibland kan såna här saker vara envisa.
Allt väl?
Ja då.
Ed...
...titta.
Fortsätt.
Kom igen!
Judy, vad är det för fel?
Mamma...
Jag mår inte bra.
Vi är nästan framme.
Titta inte på den!
- Hon är här! - Det är bara vi.
- Hon är här! Jag såg henne, Ed! - Nej, det är bara vi.
- Jack, fokusera! - Hon är här!
Se dig för!
Jack, flytta på dig!
Pappa!
- Stanna här. - Mamma!
- Ed, vad är det som händer? - Jack, vad hände?
Undan!
Nej, backa! Håll alla borta.
- Jag hämtar Tony. - Nej, hjälp mig bara upp.
Lorraine, stanna därnere! Håll kvar alla där!
Kom igen, kom igen...
Vad i...!
Herregud.
Nej...
Lucy Locket...
...börsen miste
Kitty Fisher fann den
Ingen slant det låg uti den
Bara remmen runt den
Mamma?
Jag mår inte så bra.
Judy?
Vi har väntat så tålmodigt -
- på att lilla Judy skulle återvända till oss.
- Ingen fara. - Ledsen, Ed.
Det är ingen fara. Ta det lugnt.
Simon!
Judy?
- Kom, flickor. - Dra in honom, Heather!
Nej, låt dem vara! Håll dig borta!
Judy?
Nej... Nej!
Nej, Judy, titta på mig. Se mig i ögonen.
- Pappa? - Ja.
Det är... Judy...
- Öppna dörren! - Öppna!
- Öppna dörren! - Det går inte!
Lyssna på min röst. Jag vet att du är därinne!
Jag vet att du kan höra mig, Judy!
Det finns inget där
Judy.
Vänta där, jag tar bakvägen!
Lorraine?
- Är du oskadd? - Tony.
- Stanna här. - Nej, mamma, lämna oss inte!
Är ni oskadda? Ska jag ringa polisen eller en ambulans?
Vi hinner inte. Ta Jack och flickorna härifrån.
Hon är på väg upp på vinden!
Skynda er, tjejer! Ut härifrån!
Ed, den ville ha Judy!
Det har alltid handlat om henne.
Hämta boken!
- Pappa! - Det är ingen fara.
Judy!
- Ed! - Nej, Judy!
Ed, kniven!
Ed, få ner henne!
Tony, lyft upp henne!
Kom igen!
Håll ut.
- Hon har ingen puls. - Flytta på dig!
- Jag kan hjälpa till. - Jag fixar det!
- Judy? Herregud, nej! - Snälla...
Kom igen, Judy. Kom igen, älskling...
- Kom igen, du klarar det. - Snälla Gud!
Snälla, ta henne inte, jag ber dig.
Nej...
- Ed? - Jag kan inte... Fortsätt.
Gud Fader!
Kom igen!
Herregud!
Tack, Gud! Tack!
Judy...
Mamma?
Pappa?
Ed, få det att sluta!
I Faderns, Sonens och den helige Andes namn.
In nomine Patris, et Filii, et Spiritus Sancti.
Vi fördriver dig och alla orena andar!
Alla sataniska krafter! Alla de oräkneliga!
I Herren Jesus Kristus namn!
Omnem potentiam satanicum!
Incursionem adversarii infernalis!
Lucy Locket...
Omnem legionem et sectam diabolicam!
In nomine et virtute!
Tig!
Nej!
- Ed! - Ni ska få se honom dö.
Jag befaller dig i Guds namn!
Det finns inget där, det finns inget där...
- De försvinner aldrig! - Lucy Locket börsen miste
Kitty Fisher fann den
Ingen slant det låg uti den
Bara remmen runt den
Du kan stänga det ute. Gör det bara.
Få ut henne härifrån!
Nej.
Titta inte bort.
Stäng den inte ute.
Men mamma...
Fly inte.
Det finns inget där.
Familjen Smurl bodde kvar i ytterligare tre år.
Hemsökelsen satte sina spår, men de står varann alltjämt nära.
Mötet med det övernaturliga gjorde dem bara starkare.
Hej då, Judy.
- Bra så? - Ja då.
Då så.
VARNING! FÅR PÅ INGA VILLKOR ÖPPNAS
Hördu.
Välkommen till familjen.
Så vacker!
Du får nu kyssa bruden.
- Jag såg en syn igår kväll. - Jaså?
- Om vad? - Vår framtid.
Jag drömde att vi blev morföräldrar.
Den där ungen kommer definitivt att bli bortskämd.
Vi skrev äntligen vår bok...
...och den var usel.
Men den beskrev vår familjs historia, och alla vi mött längs vägen.
Och vi förde vidare våra kunskaper till en ny generation.
Vi slutade aldrig med att uppleva äventyr.
Och vi slutade aldrig hjälpa människor.
Inte ens när vi bara kunde prata med dem i telefon.
Och sen var vi gamla.
Och Judy och Tony hälsade på oss med sina barn...
...som tog med sina barn.
Och jag kände värme...
...och kärlek...
...och frid i resten av mitt liv.
Det låter...
...helt perfekt.
Ed och Lorraine var gifta i över 60 år.
74 år gammal fick Ed en stroke. Han överlevde men blev sängbunden.
Lorraine vårdade honom och satt vid hans sida när han dog fem år senare.
Lorraine gifte aldrig om sig och dog vid 92 års ålder.
Ed och Lorraine talade om det övernaturliga -
- vid en tid då det väckte löje hos vetenskapen.
Deras liv och arbete är fortfarande kontroversiellt -
- men de gjorde forskningen mer rumsren och betraktas av många som pionjärer.
- Nationellt ryktbara demonjägare. - Spökjägarparet Warren.
Vi är hemma hos Janet och Jack Smurl.
Knackningarna hörs i hela hallen.
SPÖKJÄGARNA SKRÄMDA AV "DEMONHUSET"
Vissa andar kan orsaka människor stor fysisk skada.
I Jesu Kristi namn befaller vi dig att ge dig av.
Det kändes som att han blev strypt.
Barnet försökte dra bort osynliga händer från sin hals.
När någon blir skrämd sänds psykisk energi ut i atmosfären.
Den kan en ond ande använda för att manifestera ännu fler fenomen.
När man utmanar det demoniska väntar det tills man är som mest sårbar -
- sen slår det till.
En diabolisk ande kan visa sig för vem som helst, i vilken form den vill.
I Jesu Kristi namn befaller jag dig att avslöja din identitet.
Ytterdörren öppnades och slogs igen, och en röst sa: "Janet?"
De svängde fram och tillbaka när hemsökelsen pågick.
Kalla det en djävul, ett spöke eller en demon.
Något i detta hus är intelligent nog för att orsaka både fysisk och psykisk skada.
Den riktiga spegeln finns i Warren Occult Museum.
Den användes i ritualer avsedda att frammana de döda genom reflektion.
De brukar vanligen kallas besvärjelsespeglar.
Översättning: Anders Enerlöv