‫קוראים לי אד וורן,
‫אני כאן עם אשתי, לוריין, ‫וויקטוריה גריינג'ר.
‫זה ה-20 באפריל, 1964.
‫ויקטוריה... מתי הבחנת לראשונה ‫בהתרחשויות העל-טבעיות האלו?
‫מצטערת, אני לא יודעת איך לעשות את זה.
‫למה שלא תיקחי אותנו להתחלה?
‫אבי חשב שמשהו עוקב אחריו.
‫- עתיקות ווינטג' -
‫משהו שהוא לא יכול היה לראות.
‫הוא היה נועל את הדלתות בלילה, ‫ובבוקר למוחרת, הן...
‫היו פתוחות.
‫אז הוא התחיל לשמוע...
‫קולות.
‫לא האמנתי לו.
‫חשבתי שהוא הזדקן, אתה מבין?
‫אבל אז באתי יום אחד, ו...
‫מצאתי אותו.
‫אבא!
‫היה ממש שקט אחרי שהוא מת.
‫אבל אז משהו השתנה.
‫יכולתי לחוש בזה.
‫התחושה החזקה הזו...
‫כאילו שמתבוננים בי.
‫יש שם משהו.
‫וכאשר אני כאן לבד...
‫וממש שקט...
‫זה קורא לי.
‫- מחסן -
‫אוי, לא.
‫אני לא יודע. ‫אין לי הרגשה טובה לגבי זה.
‫אד, אני יכולה לעשות את זה.
‫לוריין...
‫קוראים לי לוריין וורן.
‫אני כאן בשביל לעזור.
‫אני יכולה להרגיש את הרוח שלך.
‫את הפחד.
‫יש משהו אחר.
‫מה אתה?
‫אד!
‫לוריין! לוריין? ‫- אד!
‫לוריין, מה קרה?
‫התינוקת!
‫בית החולים נמצא במרחק של עשר דקות!
‫מה זה היה שם?
‫אני לא יודעת!
‫היה משהו... בחדר.
‫במראה.
‫אני לא יודעת.
‫מתי צפויה הלידה? ‫- מאי. היא הקדימה!
‫בסדר, הודיעי למחלקת יולדות. ‫אנחנו מגיעות עם חשד להיפרדות.
‫יש לה היפרדות שליה. ‫- יהיה בסדר.
‫משהו לא בסדר, אני מרגישה את זה!
‫זה בסדר. יהיה בסדר. ‫- אדוני? אדוני, אתה חייב להישאר כאן.
‫לא, לוריין! לוריין! ‫- אדוני! אדוני!
‫לוריין! לוריין!
‫צריך להוציא את התינוקת. ‫את חייבת ללחוץ.
‫היא מאבדת דם.
‫יש לנו דם בדרך? ‫- כן.
‫איפה אד?
‫מה שלום התינוקת?
‫מה הסימנים החיוניים שלה? ‫- איפה אד?
‫דופק 130. ‫לחץ דם 80 על 40.
‫לעזאזל!
‫תביאו לי פנס.
‫יש כאן משהו!
‫אין חשמל! לוריין!
‫לא, לא! לוריין? ‫- אד!
‫בבקשה... לא, בבקשה. ‫אני צריך לדבר עם אשתי.
‫אל תפריע.
‫אד... אל תיתן לזה לפגוע בתינוקת.
‫לא לתת למה לפגוע בתינוקת?
‫בבקשה.
‫בסדר, הראש ממש כאן.
‫את צריכה ללחוץ, גברת וורן.
‫תפסיקי ללחוץ! הראש בחוץ.
‫חבל הטבור סביב הצוואר.
‫אני צריך שני מלחציים ומספריים.
‫מה? מה הוא אמר?
‫מה קרה?
‫עוד לחיצה אחת. ‫אנחנו חייבים להוציא את התינוקת הזו.
‫בסדר. זה בסדר. ‫היא מגיעה. היא מגיעה.
‫אני זקוק לאור הזה. ‫היא עדיין מדממת.
‫משהו לא בסדר.
‫מה לא בסדר איתה?
‫משהו לא בסדר! ‫- את זקוקה לעזרה?
‫בבקשה.
‫דוקטור, מה קרה?
‫דוקטור, מה קורה? ‫מה קורה פה?
‫תן לי את התינוקת שלי.
‫אני ממש מצטער.
‫אלוהים.
‫בבקשה. אבינו שבשמיים.
‫בבקשה, תחזיר אותה.
‫אוי, אלוהים.
‫בבקשה, תחזיר אותה.
‫אוי, אלוהים.
‫אבינו שבשמיים, בבקשה...
‫בבקשה, תחזיר אותה.
‫אוי, אלוהים. בבקשה.
‫בבקשה, בבקשה...
‫אלוהים!
‫איך קוראים לה?
‫קוראים לה ג'ודי.
‫ג'ודי וורן.
‫- וורן -
‫קדימה. בואי הנה. קדימה, מותק.
‫כל הכבוד.
‫כל הכבוד!
‫ג'ודי!
‫מה? מתוקה.
‫מתוקה.
‫אני ממשיכה לראות דברים איומים! ‫והם לא נעלמים!
‫הו, מתוקה!
‫זה בסדר, זה בסדר.
‫פשוט תחסמי את זה, ‫בדיוק כמו שלימדתי אותך, בסדר?
‫בדיוק כמו שלימדתי אותך.
‫"לוסי לוקט איבדה את הארנק
‫"קיטי פישר מצאה אותו ‫- קיטי פישר מצאה אותו
‫"לא הייתה שם אגורה ‫- לא הייתה שם אגורה
‫"רק סרט מסביב ‫- רק סרט מסביב
‫"אתם לא שם" ‫- אתם לא שם
‫הדברים האלו, מה אם לא אוכל ‫לגרום להם להיעלם?
‫את יכולה.
‫את יכולה. זו בחירה שלך.
‫זו בחירה שלך, מתוקה.
‫אני אוהבת אותך.
‫גם אני אוהבת אותך.
‫התינוקת שלי...
‫- ווסט פיטסטון, פנסילבניה -
‫קדימה.
‫כלב טוב.
‫אימא אמרה לי ‫להביא קישוטים מעליית הגג.
‫טוב, מהר. בואו כולם!
‫לא מקיימים את המיסה רק בשבילנו!
‫קדימה, אבא, תכבה את הטלוויזיה.
‫תודה, מתוקה.
‫לעזאזל! ‫- שפה, הת'ר!
‫קארין, רדי משם.
‫אל תשכח את המצלמה. ‫- היא טעונה?
‫תודה.
‫אימא! ‫- הת'ר, מה?
‫זה אסון! ‫דון תפסה את האמבטיה כל הבוקר.
‫אני לא! ‫- היא תפסה!
‫לא נותרו מים חמים.
‫וכשניסיתי לעשות פן, ‫השקע התפוצץ!
‫אימא, תני לי דקה.
‫מותק, יש עוד זמן ‫לסדר את השיער שלך, נכון?
‫ואת נראית כל כך יפה בשמלה הזו!
‫כן, בואי לא נשקר לה, סבתא.
‫אני אהרוג אותך!
‫את לא יכולה להרוג אותה ‫בקונפירמציה שלך.
‫מיילו אוונס רוברטס.
‫מיילו אוונס רוברטס,
‫היחתם בברכת רוח הקודש.
‫אמן. ‫- אני לא יודעת.
‫מותק, מצלמים אותך. ‫- הנה היא באה.
‫זוזי הצידה. מצטער, תודה.
‫נכון שהיא יפהפייה?
‫...רוח הקודש. שהשלום יהיה עימך.
‫הת'ר אליזבת סמורל.
‫הת'ר אליזבת סמורל,
‫היחתמי בברכת רוח הקודש.
‫אמן.
‫שהשלום יהיה עימך.
‫הנה היא.
‫היא עברה קונפירמציה. ‫עשית את זה, מתוקה.
‫היי, בנות! מי רוצה ארוחת ערב? ‫- אנחנו!
‫קדימה! אז היכנסו פנימה! ‫- אני ממש רעבה!
‫מהר, מהר! צ'יק צ'ק! ‫זה מתקרר.
‫...להתקשר. כן, זה היה טקס יפהפה.
‫ג'ון, תפסיק! ‫- מתוקה!
‫את יודעת כמה אני אוהב את המטבלים שלך!
‫אני מת עליהם!
‫חכי רגע... ‫- איפה לשים את הסלט?
‫כן.
‫סבתא? איפה את רוצה את הסלט?
‫אתן חושבות שאתן ממש מצחיקות!
‫היי, מה זה כל הרעש הזה!
‫סליחה, אלו היו הבנות. ‫- היי, לא לרוץ בבית, בנות.
‫בסדר. בואו נסכם, בואו נסכם. ‫מה יש לנו כאן?
‫זה יותר גבוה ממני!
‫אלוהים אדירים!
‫לא קיבלתי שום דבר לקונפירמציה שלי.
‫דון... ‫- לא קנינו לך את הסיכה היפה הזו?
‫כן. ‫- אה, כן...
‫כן, היה את זה.
‫קדימה, תפתחי. ‫- בסדר.
‫זו מראה.
‫יש בה סדק.
‫הת'ר... ‫- מתוקה,
‫סבא יכול לתקן את הזכוכית.
‫מצאנו אותה בשוק הפשפשים, ‫במחוז באקס.
‫סיימון, שקט! ‫- באמת?
‫היי...
‫אני אוהבת את זה.
‫תודה, סבא.
‫מתוקה, אין על מה. ‫- תודה, סבתא.
‫מתוקה!
‫אני מקווה שזה לא היה יקר. ‫- אל תדאגי.
‫האיש לא הצליח להכניס אותה חזרה לטנדר, ‫אז הוא עשה לנו מחיר מיוחד.
‫אני חושבת שהיא פשוט חיכתה לנו.
‫אנחנו יודעים שנהיה צפוף בחדר הרחצה.
‫תוכלי לשים את זה בחדר שלך ‫ולא תצטרכי לחלוק.
‫זה רעיון נהדר. ‫- זה לא נכנס לחדר השינה שלנו.
‫טוב, אני חושבת שזה מקסים... ‫- את רצינית?
‫...ומאוד מתחשב
‫נגמרו התורים.
‫זאת שלמעלה לא נראית ‫בדיוק כמוך כשהיית תינוקת?
‫כן, בהחלט. אני יכולה לראות את זה.
‫הת'ר! ‫- הרגל שלי החליקה.
‫לא נכון. ראיתי את זה.
‫בסדר, אבל ברצינות. ‫- הרגל של דון הפריעה.
‫לא עכשיו. נכון...
‫הדמיון מטורף.
‫יש לך את הפוני והכול. ‫- מי רוצה עוגה?
‫אני! אני! אני!
‫בסדר!
‫קדימה. הנה זה בא! ‫- הנה זה בא!
‫זה נראה מעולה.
‫עוגת הקונפירמציה!
‫מזל טוב, מתוקה. ‫- תודה.
‫אני בהחלט לא קיבלתי עוגה.
‫אל תשכחי להביע משאלה. ‫- סיימון, שקט!
‫גם סיימון רוצה קצת עוגה.
‫הנה זה בא!
‫מוכנים?
‫היי, מה? היא כיבתה את הנרות שלי.
‫מי? ‫- דון!
‫לא, אני לא! ‫- כן, את כן!
‫לא, אני לא! ‫- בואו נדליק קצת אור.
‫זה בסדר. ‫- באמת שלא כיביתי אותם.
‫זה בסדר, חבר'ה. ‫בואו נרגיע קצת.
‫היא כן.
‫אלוהים אדירים!
‫הת'ר! אלוהים אדירים!
‫הת'ר! את בסדר?
‫זה בסדר. מה קרה?
‫אלוהים אדירים. ‫אבא? זה הרבה דם.
‫זה פגע בך?
‫אלוהים אדירים, נפצעת?
‫היי, זה בסדר, זה בסדר. ‫תלחצי את היד שלי.
‫זה בסדר. זה בסדר. ‫- אני אביא את ערכת העזרה הראשונה!
‫- לאחר עשרות שנים ‫של חקר העל-טבעי, -
‫- חוקרי התופעות העל-טבעיות, ‫אד ולוריין וורן, -
‫- ראו כל מקרה אפשרי. -
‫- אבל בשנת 1986, ‫בפרברי פנסילבניה, -
‫- הם יתמודדו מול רוע ‫כמותו לא פגשו מעולם. -
‫- המקרה הזה יהרוס את משפחתם, ‫וישים קץ לקריירה שלהם. -
‫- מבוסס על סיפור אמיתי. -
‫לזמן את הרוע 4: הפרק האחרון
‫הדיירים הצעירים של הדירה ‫חשבו שהם מדברים עם רוחה
‫של ילדה קטנה בשם אנאבל מולינס.
‫אבל במציאות, הם תקשרו ‫עם רוח לא אנושית.
‫שד.
‫זה שיחק על האהדה שלהם.
‫זה שיחק על החמלה שלהם.
‫לאחר מכן זה ביקש רשות ‫להיכנס לבובה בתור כלי הקיבול שלו,
‫כצינור מעבר לעולמנו.
‫נתקלנו במאות פריטים כמו אנאבל.
‫חפצים מקוללים, טוטמים,
‫ובמהלך השנים, גילינו שהפתרון ‫הכי טוב הוא לאסוף אותם.
‫זה כמו להוציא נשק מהרחובות.
‫רק רגע, סליחה.
‫אתם יודעים מה?
‫למה שלא תדליקו את האורות?
‫טוב.
‫בסדר. יש שאלות?
‫כן?
‫אז הייתם בערך כמו "מכסחי השדים"?
‫לא. אנחנו לא כיסחנו רוחות.
‫אבל כן צפינו בסרט.
‫רגע! אז מעולם לא כיסו אתכם בסליים?
‫בבקשה...
‫יש שאלות רציניות?
‫כן?
‫מדוע הפסקתם?
‫לא הפסקנו.
‫אנחנו מטיילים, מעבירים הרצאות.
‫ייתכן שאפילו נכתוב ספר.
‫אבל אתם לא עובדים על מקרים יותר.
‫טוב, החלטנו...
‫להתמקד בחלקים אחרים בחיינו.
‫בואי נצא מכאן.
‫"למי תקראו?"
‫טוב... תודה.
‫מפעל חיינו...
‫זה כמו איזה מערכון ‫מ"סאטרדיי נייט לייב".
‫מה... זה לא מצחיק!
‫אבא, זה לא היה כזה נורא!
‫מותק, אני חושבת שמרוב עצים ‫אתה לא רואה את היער.
‫או את הרוחות או את בית הקברות.
‫נהדר.
‫אבל אנשים אפילו לא הקשיבו.
‫הם כבר לא משתתפים יותר.
‫זה כאילו שכולם מחכים לפאנץ' ליין.
‫הם רק נהנים.
‫אני מניח.
‫כשהם שאלו אתכם מדוע הפסקתם,
‫למה לא ענית פשוט ‫שזה בגלל הלב שלך?
‫כי זה מה שקשיש היה אומר.
‫חוץ מזה, זו יותר הפוגה מאשר פרישה.
‫רק עד שהרופא ייתן לי אישור שוב.
‫נכון, מותק?
‫טוב, בינתיים, ‫יום ההולדת שלך מתקרב.
‫וחשבתי להביא את טוני למסיבה.
‫מי זה טוני?
‫אבא! אנחנו יוצאים כבר חצי שנה.
‫הטוני הזה.
‫אתה לא מצחיק.
‫כמובן, מתוקה. אנחנו מתים עליו.
‫באמת? ‫- אד.
‫באמת. ‫- אתם מוכנים?
‫כן. ‫- כן.
‫אני אקח את הלינגוויני עם הצדפות, בבקשה.
‫כן, בחירה טוב. ‫- בסדר.
‫מי עכשיו?
‫כן, אני יכול לעשות את זה.
‫וואו, יש לכם הרבה דברים טובים כאן.
‫אני מקפיד על תזונה בריאה ללב...
‫"...מצאה אותו ‫לא הייתה שם אגורה
‫"רק סרט מסביב
‫"לא הייתה שם אגורה ‫רק סרט מסביב
‫"לוסי לוקט איבדה את הארנק ‫קיטי פישר מצאה אותו
‫"לא הייתה שם אגורה ‫רק סרט מסביב
‫"לוסי לוקט איבדה את הארנק ‫קיטי פישר מצאה אותו
‫"לא הייתה שם אגורה ‫רק סרט מסביב
‫"אתם לא שם
‫"לוסי לוקט איבדה את הארנק..."
‫פרוסות סטייק צלוי על תערובת עלים ירוקים. ‫בואי נלך על זה.
‫אפשר לקבל את זה עם עוף במקום?
‫בטח.
‫רוטב בצד?
‫לוריין?
‫גברתי? את בסדר?
‫כן.
‫כן, אני... אני...
‫אני בסדר. חשבתי שראיתי משהו.
‫אני בסדר.
‫הגעת להחלטה?
‫סליחה. מה? ‫- הלזניה.
‫היא אוהבת את הלזניה.
‫נכון, מתוקה?
‫כן, בחירה מעולה. תודה.
‫תודה.
‫יופי. זה מיד מגיע.
‫אתן בסדר?
‫כן.
‫הלוואי שיכולתי לאכול לזניה.
‫אימא, אימא!
‫מה את עושה כאן?
‫אימא...
‫ג'נט...
‫לא.
‫לא, זה מה שמרג'י אמרה.
‫רגע! אנחנו נאחר ליום ההולדת ‫של "מר פינקי פופ".
‫ידעתי שהם חווים קשיים, ‫רק לא ידעתי שזה כזה חמור.
‫תזדרזי, שאנון.
‫הוא ממש יכעס אם תאחרי. ‫- כמה חבל.
‫בואי!
‫לא.
‫בנות, תפסיקו!
‫לא.
‫אני לא חושב שזה נכון.
‫אליס לא הייתה רוצה בזה.
‫אני מכירה אותה עוד מהתיכון.
‫לא.
‫היא לא אמרה את זה, לא.
‫בנות!
‫בנות, צאו משם מיד!
‫ג'נט, את שם?
‫איבדתי אותך?
‫ג'נט?
‫הלו?
‫בבקשה.
‫רוצה קצת מרק?
‫בסדר, סוזי, אני אכין לך מרק,
‫ותכף אשוב.
‫"בסדר!"
‫את יכולה.
‫אז כאן, כתוב "ברוכים הבאים".
‫הנה תירס.
‫תוכלי להכין את מרק הגזר שאנחנו אוהבות?
‫כמובן!
‫ומתי את רוצה את זה? ‫- יופי, מעולה!
‫בסדר, הכנתי עבורך את המרק, סוזי.
‫איפה סוזי?
‫אימא, אימא!
‫איך נכנסת לכאן, סוזי?
‫אימא! אימא!
‫אימא!
‫בוא הנה, בוא הנה! ‫- היא לא שם. היא גנבה את הבובה שלי.
‫איך היה היום שלך? ‫- היא גנבה את סוזי!
‫היית כלב טוב?
‫כלב טוב.
‫היי, אבא. מה אתה רואה? ‫- היי, בן.
‫זה לא ממש טוב. ‫- אימא! אימא, היא גנבה את הבובה שלי!
‫שלום לכולם! ‫- היא גנבה את סוזי!
‫היי, מתוקה.
‫בסדר. ‫- תוכלי להביא את הסכו"ם לשם?
‫אבא, אף אחד לא מאמין לי!
‫מה? ‫- סליחה, אימא.
‫היא מדברת שטויות! ‫- מאמין לך למה?
‫אני לא!
‫אני מאמין בך.
‫פשוט תספרו לי במה מדובר.
‫שיחקתי בחדר של דון... ‫- תודה שקנית את הפרוז'קטור, אבא.
‫...עם סוזי, ואז... ‫- שאנון! היא חושבת שהיא ראתה...
‫אף אחד לא מאמין לי, סבא! ‫- ...אישה זקנה בחדר של דון.
‫כן, אני מאמין לך! ‫- בסדר.
‫זה הכול. שבו. ‫- אישה זקנה לקחה את סוזי.
‫הייתי בחנות. ‫- סיימון מאמין לך.
‫סיימון מאמין...
‫סבתא, תפסיקי להפחיד את קארין. ‫- קדימה, שבו.
‫בסדר, כולם. ‫אני רעב. בואו נאכל.
‫למה אף אחד לא מאמין לי?
‫אני אאמין לך. תוכלי לספר לי ‫הכול לאחר ארוחת הערב.
‫בבקשה תשבי, מתוקה.
‫טוב. ‫- תדחסי פנימה, קארין.
‫קדימה, שבו. ‫- אולי זו הייתה סבתא.
‫טוב!
‫בסדר.
‫על מה שאנו עומדים לקבל, ‫שהאל יעזור לנו להיות אסירי תודה.
‫אמן. ‫- אמן.
‫טוב, בואו נאכל. זה נראה מעולה! ‫- אני רוצה קצת קציצות!
‫קציצות זה המאכל האהוב עליי.
‫זה ממש מוזר.
‫אני יודעת שאת מוזרה.
‫רגע, מה מוזר?
‫המראה.
‫אני יודעת.
‫זה כאילו שהתינוקות המפחידים האלו ‫תמיד צופים בי.
‫טוב, תינוקות סוטים. ‫תינוקות דוחים.
‫ברצינות.
‫"זו שבאמצע נראית בדיוק כמוך, הת'ר."
‫זה היה ממש מצחיק. אבל זה שקר. ‫היית תינוקת הרבה יותר מכוערת.
‫וואו, תודה.
‫את יודעת, היית צריכה לראות את הברכות ‫שאימא ואבא קיבלו בבית החולים.
‫"ג'נט, אנחנו ממש מצטערים ‫שהבת שלך נולדה דומה
‫"לסלות' הזה מ'הגוניס'."
‫את מניאקית!
‫את יודעת,
‫מחר יום איסוף הזבל.
‫בואי ניקח את זה מעבר לפינה.
‫אלוהים, זה היה ממש כבד!
‫ואם סבתא תשאל על זה?
‫אלו היו התאומות. הן עשו את זה. ‫הן שברו אותה. רק הוצאנו אותה החוצה.
‫רעיון טוב.
‫אני יודעת. אני גאונה.
‫בוקר טוב כולם. קארין!
‫רדי משם. מה היא עושה? ‫- ארצה...
‫סיימון, ארצה. סיימון, קדימה! ‫- קארין, תרדי.
‫קארין, בחייך. שבי.
‫מכינה לי כריכים? ‫- מותק,
‫אני מכינה לבנות כריכים.
‫מה בנוגע לארוחת הצוהריים שלי? ‫- הכנתי לך.
‫"לזכות בחופשה משפחתית לפלורידה."
‫אלוהים אדירים!
‫נכון שזה יהיה מגניב?
‫די מגניב.
‫אתה ממש מסריח, סיימון. ‫- הוא מפליץ כל הזמן.
‫זה הבייקון.
‫אני לא ממש... ‫- לא!
‫אל תסטרי לי עם גבינה.
‫את יודעת מה קרה ‫בפעם האחרונה שסטרת לי עם גבינה?
‫מה? ‫- נפלתי על ברכיי.
‫אני אקח את זה.
‫תתפוס את הקצה השני? ‫- כן.
‫מוכן? ‫- זה ייכנס.
‫כן, אין לי קופת חיסכון. ‫- אין לי שני דולר.
‫אין לי. זו רק מתיחה.
‫כן, אולי יהיו לנו שני דולר.
‫ארבעה דולר!
‫כן, זה יהיה טוב.
‫טוב, יש לך יום הולדת בקרוב.
‫את בסדר?
‫דון? ‫- מתוקה?
‫את בסדר?
‫מותק? ‫- קדימה.
‫את בסדר, דון? ‫- דון?
‫דון, את מצליחה לנשום?
‫את נחנקת? ‫- את נחנקת, מתוקה?
‫אלוהים! דון!
‫מותק. אלוהים אדירים.
‫אלוהים, לא!
‫את תהיי בסדר. ‫- אוי, אלוהים.
‫דון! ‫- דוני!
‫אלוהים אדירים!
‫דון!
‫זה בסדר.
‫מה זה? ‫- זו זכוכית? בלעת זכוכית?
‫חייבים להגיע לבית החולים.
‫כן. ‫- לך!
‫קח אותה לבית החולים!
‫אלוהים, ג'ק!
‫יהיה בסדר. ‫- כן, כן, יהיה בסדר.
‫יהיה בסדר. ‫- מותק, בואי לשבת, מתוקה.
‫הת'ר, מתוקה.
‫קדימה.
‫עד כדי כך גרוע?
‫גבוה יותר ממה שהייתי רוצה.
‫אתה חושב לפעמים להוסיף דגים לתזונה שלך?
‫אני לא ממש טיפוס של דגים, דוק.
‫מה בנוגע לחלבון ביצה?
‫חלבון מה?
‫אד...
‫אני מכיר אותך הרבה זמן. ‫מספיק עם השטויות.
‫סליחה?
‫אתה לא יכול לעבור עוד התקף לב.
‫כן.
‫- וורן -
‫האנה... החוצה, החוצה, החוצה!
‫טוב לראות אותך. ‫- מה שלומך?
‫לוריין, טוב לראות אותך.
‫תקשיבי, תרגישי חופשי עם המתאבנים. ‫אני כבר יוצאת.
‫בסדר.
‫בסדר...
‫בשביל מה זה היה?
‫רק...
‫בשביל להודות לך על המסיבה הנהדרת הזו.
‫כל האנשים האהובים עליי...
‫נמצאים כאן.
‫יום הולדת שמח, אד.
‫היא כאן.
‫בסדר.
‫טוני, אתה נראה ממש לחוץ!
‫מה? אני לא לחוץ.
‫אני רק רוצה שהם יאשרו.
‫את מה?
‫אני לא יודע. ‫את יודעת, אותי, אותנו.
‫אין לך ממה לדאוג.
‫אימא שלי אוהבת אותך.
‫מה בנוגע לאבא שלך?
‫אבא שלך לא אוהב אותי?
‫תפסיק! ‫- את רצינית?
‫את אומרת לי את זה עכשיו? ‫- לא אמרתי את זה! קדימה.
‫מה הקטע עם העניבה? ‫זו לא הלוויה.
‫אז עכשיו אני אפילו ‫לא לבוש כמו שצריך.
‫אלוהים.
‫טוב. איפה אנחנו?
‫היא כאן?
‫יום הולדת שמח, אבא!
‫תודה, מותק. ‫- היי, אימא.
‫טומי? ‫- אבא, זה טוני!
‫זה מה שאמרתי. ‫- יום הולדת שמח, מר וורן.
‫תודה. ‫- טוני, אתה נראה נהדר.
‫בבקשה, היכנס.
‫מה הקטע עם העניבה? ‫זו לא הלוויה.
‫מה?
‫ג'ודי?
‫האב גורדון. היי! ‫- שכה יהיה לי טוב!
‫טוב לראות אותך.
‫מותק? ‫- איך גבהת.
‫הוא תמיד אומר את זה.
‫זה בן הזוג שלי, טוני.
‫טוני, זה האב גורדון שלי.
‫הוא עבד עם ההורים שלי.
‫נעים להכיר אותך, טוני.
‫ואותך.
‫אז, במה אתה עובד?
‫האמת שאני בין עבודות.
‫אה, טוב.
‫טוני היה שוטר.
‫קוראים לזה פנסיה מוקדמת.
‫אתה די צעיר בשביל פנסיה, בן.
‫כן, זה...
‫זה סיפור ארוך.
‫טוב. תיזהרו לא לגעת בכלום.
‫אז כל מה שאתם רואים כאן ‫רדוף, מקולל,
‫או שהשתמשו בו בפולחן כלשהו.
‫מה יש בפנים?
‫כל השלדים.
‫מה? רגע, באמת?
‫מותק, תני לי את הבירה שלי.
‫תודה.
‫אולי עוד אחת?
‫היי.
‫מריח טוב.
‫מצטער אני טוני.
‫אני יודע מי אתה.
‫אתה בן הזוג של ג'ודי.
‫כן.
‫בראד המילטון. ‫נהגתי לעבוד עם הזוג וורן.
‫מה, כאילו בחקירות שלהם?
‫פה ושם, כן.
‫לפעמים בייעוץ. ‫לפעמים... באבטחה.
‫היי, ראית פעם גירוש שדים?
‫אם אי פעם ראיתי גירוש שדים?
‫שורה ראשונה, מותק. ממש שם.
‫זו צלקת מהקרב.
‫היא כמעט הורידה לי את כל הלחי.
‫היא עשתה את זה?
‫כן. ואומרים שרוד איילנד משעממת.
‫אני לא יודע. ‫למה שלא תביא לחמנייה, טוני?
‫"לוסי לוקט איבדה את הארנק
‫"קיטי פישר מצאה אותו
‫"לא הייתה שם אגורה
‫"רק סרט מסביב
‫"אתם...
‫"לא...
‫"שם"
‫מצטער.
‫את בסדר?
‫כן.
‫את... ראית משהו?
‫זה שום דבר.
‫היי.
‫אני מצטערת. זה מוזר. ‫אני מתנהגת מוזר.
‫אני אוהב מוזר.
‫כלומר, אני אוהב אותך. ‫אני אוהב... אותך.
‫היי, מה אמרת כשנכנסתי?
‫רק איזה טריק שאימי לימדה אותי.
‫איזה טריק?
‫ככה למדתי להתמודד עם...
‫החושים שלי.
‫איך לחסום אותם.
‫טוב. איך זה הלך שוב?
‫לא, ברצינות. תלמדי אותי.
‫זה מביך.
‫אני רוצה לדעת.
‫אסור לך להיות נבוכה מולי.
‫בבקשה?
‫בסדר, אבל אסור לך לצחוק.
‫אני לא אצחק.
‫"לוסי לוקט
‫..."איבדה את הארנק"
‫לוסי המסכנה.
‫לא... בעצם, חכי. ‫כשנכנסתי העיניים שלך היו עצומות.
‫זה בטח חלק מזה, לא?
‫טוב.
‫"לוסי לוקט...
‫..."איבדה את הארנק
‫"קיטי פישר מצאה אותו
‫"קיטי פישר..." ‫- "לא הייתה שם..."
‫היי.
‫מה?
‫רימית.
‫סליחה.
‫אני ממש מצטערת.
‫אימא! ‫- גברת וורן!
‫טוני, אד חיפש אותך.
‫הוא לוקח חלק מהחבר'ה לחנייה.
‫אה, אז... כאילו, אותי?
‫כן, אם אתה רוצה.
‫כן. זאת אומרת, בטח.
‫כדאי שאני...
‫ג'ודי, חכי.
‫מה קורה?
‫כלום, אני בסדר.
‫בלילה ההוא, במסעדה?
‫זה היה שום דבר.
‫את רואה דברים בתדירות ‫גבוהה יותר עכשיו, נכון?
‫לא.
‫את זוכרת על מה התאמנו?
‫אני יכול להתמודד עם זה.
‫את לא יכולה. ג'ודי, את לא יכולה. ‫את צריכה לחסום את זה.
‫תאמיני לי, אחרי חיים שלמים עם זה, ‫אני מבטיחה לך,
‫את לא רוצה את זה.
‫הבנתי.
‫אני אוהבת אותך.
‫גם אני אוהבת אותך, אימא.
‫שנלך להציל את טוני מאבא שלך?
‫בבקשה.
‫תודה על העידוד.
‫איזו הקפצה יפה!
‫קדימה, דרו, אתה מסוגל.
‫תביס אותו! תביס אותו!
‫טוני! עכשיו תורך.
‫בטח.
‫הכול טוב? ‫- כן.
‫בהצלחה, חבר.
‫בסדר. ‫- תוריד את הז'קט!
‫הז'קט. ‫- בסדר!
‫יש לי את זה. מוכן?
‫כן. ‫- אתה צריך לקפץ עוד קצת?
‫לא, אני בסדר, אדוני. אני בסדר. ‫- טוב. אנחנו מתחילים. מכון?
‫פעם נוספת.
‫טוב.
‫עשרים ואחת, שמונה עשרה!
‫משחק טוב.
‫ביש מזל, טוני. ‫כמעט חשבתי שיש לך סיכוי.
‫ברכותיי. ‫- וואו.
‫זה היה ממש טוב. ‫- כל הכבוד.
‫למה חבטתי בו? ‫- סליחה.
‫אתה בסדר?
‫כן.
‫עדיין בלתי מנוצח.
‫אני הולך להביא עוד משקה.
‫אני אבוא.
‫אימא, אבא, אתם רוצים משהו?
‫לא, תודה, מותק. ‫- אתה בסדר?
‫כן, אני בסדר, אני בסדר.
‫יש לנו בירות?
‫כן.
‫אל תחשוב שלא שמתי לב.
‫זה נקי ומצוחצח. ‫- אני מנסה.
‫כן. ‫- זה...
‫מתנצל על ההפרעה.
‫האמת שאני... ‫אתם יודעים, קיוויתי לדבר איתכם?
‫בטח. מה מטריד אותך?
‫כן, טוב...
‫אתם יודעים, זה טוב שג'ודי הלכה, ‫כי מה שרציתי לומר זה...
‫אני פשוט...
‫אז...
‫קניתי את זה שבוע אחרי שהכרתי אותה.
‫מהר, אני יודע, ואני יודע ‫שאנחנו יוצאים רק חצי שנה,
‫אבל...
‫אתם יודעים, ‫כשיודעים, אז יודעים.
‫ואני פשוט... ‫לא יכול לדמיין את חיי בלעדיה.
‫אז...
‫מה שאני מנסה לומר... ‫שאשמח לקבל את ברכתכם.
‫זה יפהפה, טוני.
‫אתה יודע...
‫שהמשפחה שלנו שונה ממשפחות אחרות?
‫וג'ודי...
‫היא הילדה הקטנה שלנו.
‫ואתה יודע, אתה צודק, ‫זה ממש מעט זמן.
‫אבל בקושי הכרנו זה את זה ‫כאשר התארסנו.
‫אד היה אמור להתגייס.
‫אבל אני חושבת ש... אני לא יודעת, ‫אני חושבת שפשוט ידענו.
‫כמובן, יש לך את ברכתנו.
‫מר וורן?
‫כן...
‫טוני... אתה ילד טוב...
‫אד...
‫ו... טוב, הם מכירים רק חצי שנה.
‫אל תדבר שטויות.
‫אבל היא אמרה הרגע שאתם...
‫כן, טוב... זו הייתה תקופה שונה. ‫- כן...
‫בסדר...
‫אולי זה היה מוקדם מדי?
‫כן, זהו זה. ‫- לא.
‫אז אני אחזור בעוד חודש ו...
‫חודש?
‫אד...
‫מה זה?
‫זה בשבילי?
‫כן.
‫ג'ודי, שאלתי...
‫כן! כן! ברור שכן!
‫כן!
‫זה יפהפה.
‫זו הסיבה שהיית ממש לחוץ ברכב?
‫בהחלט כן.
‫ראית את זה? ‫- ראיתי! ראיתי!
‫היא ממש יפה.
‫הו, מתוקה. ‫- תודה, אדוני.
‫תודה. ‫- מזל טוב.
‫ממש יפה.
‫את שמחה? ‫- כן.
‫מזל טוב, טוני. ‫- תודה, גבר.
‫אתה יודע, ‫טוני נראה כמו בחור טוב.
‫כן, כן...
‫לג'ודי יש אינסטינקטים טובים.
‫אתה פשוט צריך לשחרר אותה, ‫לתת לה ללכת בדרך שלה.
‫כן.
‫אה... דרך אגב...
‫קיבלנו כמה טלפונים.
‫כמה משפחות פנו אלינו. ‫הן זקוקות...
‫לסיוע המיוחד שלכם.
‫אז על מה אנחנו מדברים? ‫הם מקומיים, או...
‫אד...
‫כן.
‫אנחנו מצטערים, אבי. ‫הימים האלה מאחורינו עכשיו.
‫אני יודע. אני מניח שפשוט...
‫הייתי צריך לנסות.
‫לזכר ימים עברו. ‫- בטח.
‫יום הולדת שמח. ‫- תודה.
‫אתה נראה טוב, יחסית לזקן.
‫אנחנו פשוט נעמיד פנים ‫ששום דבר לא קורה?
‫האב ג'נסן העביר ‫את המקרה שלנו לארכיבישופות.
‫אז מה?
‫אתה פשוט תיתן לנו לגור בבית רדוף?
‫אל תדברי לאביך ככה!
‫זה בסדר, אני מטפל בזה, אימא.
‫רק בבקשה, תפסיקו לריב!
‫הו, מתוקה...
‫זה בסדר, מתוקה.
‫בבקשה, אבא, ‫אנחנו לא יכולים ללכת למוטל?
‫אנחנו שמונה, מתוקה. ‫לא נוכל לעמוד בזה.
‫כפי שאמרתי, האב ג'נסן אמר...
‫"האב ג'נסן אומר."
‫אלוהים, כבר שמעתי את זה. ‫- לכנסייה יש תהליך.
‫הם עובדים עם אנשים שבאים ‫ומתעדים את הדברים האלו.
‫"הדברים האלו"?
‫להוכיח שהכול אמיתי!
‫"להוכיח שהכול אמיתי"?
‫זה אמיתי!
‫זה רוצה להרוג אותנו! ‫- לא, לא.
‫לא, זה רוצה!
‫אתה לא מאמין לנו, נכון?
‫לא, לא. ‫- נכון?
‫דון, זה לא מה שאני אומר. ‫- לא, אתה לא מאמין לנו.
‫זה לא מה שאני אומר!
‫אתה לא מאמין לנו, ‫רק משום שזה לא קרה לך.
‫זה קורה לכולנו!
‫לא כמו שזה קרה לי, אבא!
‫אני לא יכולה לחיות ככה יותר, ‫אף אחד מאיתנו לא יכול!
‫או שאתה לא מאמין לנו,
‫או שאתה לא יכול לעשות דבר בנידון. ‫איזו אופציה?
‫אלוהים אדירים...
‫דון... ‫- היי!
‫לא, לא, אני לא אחכה. לא. ‫- תניחי לזה. לא.
‫אוי, לא. דון. בואי...
‫- הקונפירמציה של הת'ר -
‫...קנינו לך את הסיכה היפה הזו?
‫כן. ‫- אה... כן.
‫קדימה, תפתחי. ‫- בסדר.
‫קדימה! ‫- אני מתרגשת לראות מה זה.
‫המתח!
‫אלוהים אדירים!
‫זה די מוזר.
‫תודה, סבא.
‫אין על מה, מתוקה.
‫תודה, סבתא.
‫...עוגה!
‫את מתרגשת לקראת העוגה שלך, הת'ר?
‫גם סיימון רוצה קצת עוגה.
‫הנה זה בא! ‫- כן!
‫מוכנים?
‫היי, היא כיבתה את הנרות שלי.
‫מי? ‫- דון!
‫הו. ‫- אני לא!
‫את כן!
‫הנה זה בא!
‫מוכנים?
‫היי, היא כיבתה...
‫מה זה היה?
‫גם סיימון רוצה קצת עוגה.
‫הנה זה בא! ‫- כן!
‫מוכנים?
‫הנה זה בא! ‫- כן!
‫מוכנים?
‫הנה זה בא! ‫- כן!
‫מוכנים?
‫היי, היא כיבתה את הנרות שלי.
‫גם סיימון רוצה קצת עוגה.
‫הנה זה בא! ‫- כן!
‫מוכנים?
‫אבא.
‫ג'ק! ג'ק!
‫ג'ק. ג'ק. ג'ק.
‫הבנות!
‫אלוהים!
‫אלוהים אדירים! הת'ר.
‫מותק, מה קרה? מה קרה?
‫יש כאן מישהו! יש כאן מישהו!
‫אין כאן אף אחד, מותק. ‫אין כאן אף אחד!
‫הוא כאן! ‫- הת'ר! מסכנה.
‫אנחנו לא יכולים לחיות ככה, ג'ק!
‫אנחנו צריכים לעשות משהו!
‫הת'ר המסכנה!
‫השטן הגיע לפנסילבניה.
‫בגבעות הכורים של ווסט פיטסטון,
‫המשפחה הזו נמצאת תחת מתקפה ‫של כוחות על-טבעיים.
‫אלו ההורים שלי...
‫וחווינו לא מעט שיבושים...
‫ג'ק וג'נט סמורל
‫טוענים שנוכחות מרושעת
‫מצאה את דרכה לביתם.
‫סקרנים, אלו שמאמינים, ואלו שלא,
‫התייצבו ברחוב צ'ייס ביום רביעי, ‫כדי לראות את הבית הרדוף.
‫עולים לשידור בעוד שלוש, שתיים...
‫ברוכים הבאים ל"לארי קינג לייב"!
‫ערב טוב, בערב זה של יום שני.
‫סורו מכאן, שדים מרושעים!
‫האורחים שלנו, לפתיחת הערב, ‫הם ג'נט וג'ק סמורל.
‫מה אתם מניחים שרודף אתכם?
‫לא היה לנו מושג, לארי.
‫אתה מבין, לא חשבנו במונחים של העל-טבעי,
‫כלומר, אף אחד לא.
‫ג'ק סמורל אומר ‫ששד תקף אותו באמצע הלילה,
‫שיתק את גופו. ‫- זה העיר את אשתי,
‫ואז היו צעקות.
‫האם באמת מדובר בבית רדוף, ‫או שזו איזו מתיחה מתוחכמת?
‫שמונה אנשים גרים בבית הזה,
‫שמונה אנשים חוו את זה.
‫שמונה אנשים לא מטורפים.
‫אנחנו מבקשים... עזרה.
‫מישהו, כל אחד, עזרו לנו. ‫- מורין.
‫אלוהים אדירים!
‫זו ג'ודי וורן הקטנה! ‫- היי, ברנדה.
‫הבאת גם את אימך.
‫הסלבריטאית המקומית שלנו. ‫- תודה.
‫ברנדה... מה שלום המשפחה שלך?
‫טוב, טוב, טוב.
‫את יודעת, אולי כשנסיים, ‫תוכלי לקרוא לי את העתיד שלי?
‫אני צוחקת, אני יודעת שזה לא הקטע שלך! ‫יש לך את החקירות שלך והכול.
‫טוב, כבר לא.
‫בסדר. אז, גברת וורן, ‫מורין תביא לך קפה או משהו.
‫ומותק, אני אקח אותך לאחור. ‫נמדוד את השמלה היפה הזו!
‫הלוואי שיכולתי להכיר בחור כמו טוני.
‫מה עם דום?
‫נפרדנו, שוב.
‫אני מצטערת. ‫יש עוד הרבה דגים בים.
‫את כזו מתוקה.
‫בכל מקרה היית יפה מדי בשבילו.
‫תפסיקי!
‫אני ממש מצטערת! ‫נראה ששרטתי אותך שם.
‫מורין?
‫את מתכוונת לענות לזה?
‫הבחורה הזו מטומטמת. ‫אני כבר חוזרת.
‫נעשיתי ממש קלסטרופובית.
‫ברנדה?
‫את בסדר שם, ברנדה?
‫ברנדה?
‫"לוסי לוקט איבדה את הארנק ‫קיטי פישר מצאה אותו
‫"לא הייתה שם אגורה ‫רק סרט מסביב"
‫אימא!
‫"לוסי לוקט איבדה את הארנק ‫קיטי פישר מצאה אותו
‫"לא הייתה שם אגורה ‫רק סרט מסביב
‫"אתם לא שם!"
‫ג'ודי!
‫מה הבעיה?
‫מה קרה?
‫זה בסדר.
‫מר סמורל. מר סמורל. מר סמורל!
‫תיזהר על המדרגה. ‫- אתה יכול לזוז אחורה בבקשה?
‫מה קורה בבית שלך?
‫בבקשה, אתם יכולים לפנות קצת מקום? ‫- אחורה!
‫בבקשה, תפגינו קצת כבוד!
‫תפגינו קצת כבוד לאימי. ‫- בבקשה, אחורה!
‫תנו לנו קצת מרחב, בבקשה!
‫לכל הרוחות, עופו לי מהפנים!
‫זהירות.
‫לכו מכאן! ‫- את תהיי בסדר, אימא.
‫בנות, סבתא תהיה בסדר, ‫אל תדאגו.
‫דון, תדאגי לאימא שלך.
‫את יכולה לעוף...
‫ג'ק, נתראה שם, טוב? ‫- נתראה בבית החולים.
‫אני אסע עם אימא.
‫נהיה בקשר, מותק. ‫- כן.
‫למה זה לא מפסיק?
‫אימא, תראי.
‫כן.
‫זה סיימון.
‫היי, סיימון.
‫גדלתי עם כלב כזה.
‫באמת? ‫- כן.
‫האמבולנס בחוץ...
‫מי זה היה?
‫זו חמותי.
‫משהו...
‫משהו דחף אותה במדרגות.
‫זה מחמיר.
‫ואנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו לעזוב.
‫אני ממש שמחה שאתה כאן.
‫באמת חשבנו שהכנסייה שכחה מאיתנו.
‫גברת סמורל...
‫הכנסייה לא יודעת שאני כאן.
‫האמת שאני מקונטיקט.
‫אבל עבדתי עם מקרים דומים לשלכם,
‫ועקבתי באדיקות אחר הסיפור שלכם בחדשות.
‫חשבתי שאולי אוכל לעזור.
‫בשם האב, ‫הבן ורוח הקודש.
‫מה קרה שם למטה?
‫יש כאן משהו.
‫אתה עוזב?
‫אנחנו נעזור לכם.
‫הכנסייה תקשיב לי.
‫אני מבטיח לך, הם יקשיבו.
‫אפשר לעזור לך?
‫הבישוף מקנה, בבקשה.
‫כמובן. ומי אתה?
‫האב גורדון.
‫רק רגע.
‫נמצא כאן האב גורדון.
‫במה מדובר?
‫משפחת סמורל.
‫זו משפחה מווסט פיטסטון.
‫זה דחוף.
‫הוא נמצא כאן בנוגע ‫למשפחה מווסט פיטסטון.
‫הוא אומר שזה דחוף.
‫טוב.
‫הוא כבר מתפנה.
‫אבי? אתה בסדר?
‫כן, אני...
‫אני מצטער.
‫שלום?
‫האב גורדון?
‫ג'ודי?
‫אתה יכול ללכת עכשיו.
‫אני מוגן על ידי האל הכל יכול,
‫בורא השמיים והארץ, ‫כל הנראה והנסתר.
‫אמונתי היא המגן שלי.
‫אור האלוהים...
‫אלוהים תגן עליי!
‫הנה היא!
‫מבין, אתה תמיד חייב לבדוק ‫שהמצת שלה עובד.
‫כל הזמן חשבתי שזה הקרבורטור. ‫הייתי צריך לבדוק את המצת.
‫עבודה טובה.
‫טוב, אתה יודע...
‫לא יכולתי לשלם למוסכניק בקולג', ‫אז הייתי צריך ללמד את עצמי.
‫היי, כמה ג'ודי סיפרה לך ‫בנוגע לעשייה שלנו?
‫מספיק בשביל לא לשאול יותר מדי שאלות.
‫תיכנס. אני רוצה להראות לך משהו.
‫אל תיגע בכלום.
‫כל מה שאתה רואה כאן רדוף, מקולל,
‫או שהשתמשו בו בפולחן כלשהו.
‫שום דבר זה לא צעצוע.
‫אפילו לא הצעצועים.
‫אם כל הדברים האלו כאלה מרושעים,
‫למה אתם שומרים אותם?
‫למה לא להשמיד אותם פשוט?
‫זה מורכב. ‫לפעמים זה מחמיר את המצב.
‫לפעמים... הם פשוט לא מאפשרים לך.
‫מצאנו שזה יותר בטוח ‫לשמור את השד בבקבוק.
‫עדיף כאן בפנים מאשר שם בחוץ.
‫כמה מקרים היו לכם?
‫מקרים?
‫אולי אלף?
‫אלף?
‫טוב, התחלנו בגיל צעיר, ‫בערך בגילך.
‫זה מצחיק. החדר הזה...
‫כל פרט קטן בו...
‫זה הסיפור שלנו.
‫זה מפעל חיינו.
‫תקשיב, מה שהיה לפני כמה ימים?
‫אני מבין.
‫כן... פשוט הייתי לחוץ, ‫ואתה די מאיים.
‫כמעט איבדנו את ג'ודי.
‫היא נולדה ללא רוח חיים.
‫למשך דקה בערך.
‫זו הייתה הדקה הארוכה ביותר בחיינו.
‫ובתור הורה, ‫זה משהו שאתה לעולם לא שוכח.
‫אז, בעוד שאני יודע שהיא ארוסתך,
‫עבורנו,
‫היא תמיד תהיה התינוקת הקטנה הזו, ‫שנלחמה על חייה.
‫אני מבין, אדוני.
‫אתה מבין?
‫מה קרה?
‫מה?
‫האב גורדון, הוא היה אדם טוב.
‫איש האלוהים.
‫והוא עזר לכל כך הרבה אנשים.
‫לא הכרתי את האב ‫כאדם השקוע בייאוש.
‫לא, האב גורדון היה האור.
‫והוא הביא את האור הזה ‫אליי ולמשפחתי,
‫בשעה שהכי נזקקנו לו.
‫חבל לי שלא יכולנו ‫לעשות את אותו הדבר בשבילו.
‫מר וורן? גברת וורן?
‫כן?
‫אני מצטער, מעולם לא נפגשנו. ‫שמי האב זיגלר.
‫האמת ששניכם קצת ידועים לשמצה ‫בקרב חוגים מסויימים בכנסייה שלנו.
‫כן, אנחנו מודעים לכך.
‫אבל גורדון תמיד שיבח אתכם.
‫הוא האמין בשליחות. ‫ובדברים שעשיתם יחד.
‫הוא החשיב את שניכם בתור חברים.
‫תודה, אבי.
‫סלח לי, אבי.
‫כן?
‫איפה זה קרה?
‫איפה הוא מת?
‫פנסילבניה.
‫רק האל יודע למה הוא היה שם.
‫מה?
‫"לוסי לוקט איבדה את הארנק
‫"קיטי פישר מצאה אותו..."
‫לוריין. מה? מה קרה?
‫זו ג'ודי.
‫משהו לא בסדר עם ג'ודי.
‫איפה היא?
‫אוי ואבוי.
‫- משטרה -
‫גברתי, אוכל לשאול אותך כמה שאלות?
‫- משטרת ווסט פיטסטון -
‫היי, תתרחקו מכאן, בסדר?
‫מה שלא קורה בבית הזה,
‫אנחנו לוקחים את ג'ודי, ‫ומחזירים אותה הביתה.
‫טוב. תסלחו לנו.
‫סליחה. תסלחו לנו.
‫אלו אד ולוריין וורן. ‫גברת וורן, מה אתם עושים כאן?
‫גברת וורן, קראו לכם לתגבורת?
‫מה יש בתוך הבית?
‫מר וורן, האם תבצעו גירוש שדים היום?
‫סילחו לי. ‫- משפחת סמורל מסתירה משהו?
‫אתם מכירים את משפחת סמורל? ‫- אד ולוריין!
‫אתם חוזרים מפרישה?
‫אדוני? אדוני, תוכל לומר לנו את שמך? ‫- היי, תתרחקי.
‫מה הקשר שלך למשפחת וורן, אדוני?
‫אד ולוריין...
‫את בסדר?
‫מר סמורל?
‫אד וורן.
‫כן. זו אשתי.
‫לוריין. כן, כן! ‫בבקשה, תיכנסו. בבקשה.
‫תודה רבה שבאתם.
‫שמענו שאתם המומחים.
‫אנשים אמרו לנו שפרשתם.
‫טוב.
‫אני ממש מצטערת. ‫אנחנו מחפשים את הבת שלנו.
‫אימא?
‫ג'ודי!
‫אלו ג'נט וג'ק סמורל.
‫תודה לאל, את בטוחה.
‫מה את עושה כאן? ‫זה לא מתאים לך.
‫האב גורדון היה כאן. ‫הוא הגיע לכאן ממש לפני מותו.
‫עשיתי את החשבון, ‫ומצאתי אותם.
‫זה נמשך כבר חודשים.
‫אנחנו חייבים ללכת.
‫מה? לא. אימא. אימא.
‫אני ממש מצטערת. ‫אד, אנחנו חייבים ללכת.
‫אתם עוזבים? ‫- כן, אנחנו עוזבים.
‫רגע, מה?
‫אנחנו ממש מצטערים שהפרענו.
‫אנחנו לא יכולים לעזוב! ‫- אנחנו לא יכולים להישאר.
‫נוכל לדבר על זה בחוץ. ‫- אימא!
‫זו הייתה נסיעה ארוכה.
‫שוב, אנחנו ממש מצטערים. ‫בואי, ג'ודי.
‫תגיד משהו.
‫תעצרו!
‫אנחנו לא בורחים מקרבות, נכון?
‫כלומר, זה מה שאתם תמיד ‫אומרים זה לזה,
‫כאשר הייתה משפחה שזקוקה לכם.
‫בתור ילדה, לא הבנתי ‫מדוע הייתם צריכים לעזוב.
‫למה השקעתם כל כך הרבה ‫באנשים שלא הכרתם.
‫ואפילו עכשיו, אני לא יודעת.
‫אני לא יודעת מדוע אני כאן, ‫באמת שלא.
‫אבל כולנו כאן עכשיו.
‫והם זקוקים לנו.
‫הם זקוקים לכם.
‫יש לך תגובה בשבילנו?
‫מר וורן, אתה מאמין שמדובר ‫במקרה אמיתי של רדיפת רוחות?
‫לא היינו צריכים לפנות לתקשורת.
‫עכשיו השכנים שלנו לא סובלים אותנו.
‫הם חושבים שרצינו בזה.
‫לא ידעתי שזה ייהפך לקרקס.
‫רצינו מישהו כמוכם, מומחים.
‫אנשים שהתמודדו עם זה בעבר.
‫בואו נחזור להתחלה. ‫מתי זה התחיל?
‫בקונפירמציה של הת'ר. ‫- כן.
‫מה זאת אומרת, ראית אותו מת?
‫כלומר, היית כאן?
‫לא, בבית. בחיזיון.
‫אבל... זה היה שונה.
‫סיפרת לאימא שלך?
‫לא. אני כבר לא יכולה לדבר איתה יותר. ‫היא תמיד כזו...
‫מודאגת.
‫כן.
‫יש משהו אחר.
‫אני לא יודעת איך להגיד את זה, ‫אבל זה כאילו...
‫משהו רוצה שאהיה כאן.
‫אז ההורים שלך גרו כאן?
‫של מי מכם? ההורים של מי?
‫כן, הם היו איתנו כל הזמן. ‫מאז שעברנו לכאן, ו...
‫- משטרת ווסט פיטסטון -
‫הוא התחיל להכין פנקייקים.
‫זה כאילו... מקרה רגיל?
‫הם אף פעם לא רגילים.
‫לא, אני מתכוון, ‫אתה תמיד מבשל פנקייקים?
‫זה חלק מהתהליך?
‫לפעמים אלו ופלים.
‫לא, כל מקרה שונה.
‫כל משפחה שונה.
‫מה שתמיד נשאר זהה הוא הפחד.
‫אפשר לראות את זה בעיניהם.
‫ושד ינצל את זה.
‫הוא ינסה לבודד אותם. ‫להשתמש בפחדים שלהם נגדם.
‫אז חלק מהתפקיד זה פשוט...
‫להבהיר להם שהם לא לבד.
‫נכון.
‫ג'ודי סיפרה לי שהיית שוטר.
‫מה קרה? למה פרשת?
‫זה שום דבר.
‫טוב, אז...
‫עבדתי בבלומפילד.
‫אתה יודע, עיירה קטנה. ‫שום דבר לא קורה.
‫אני והשותף שלי, ‫קיבלנו קריאה על אלימות במשפחה.
‫ואנחנו מגיעים לבית, ‫ושומעים את הריב מבפנים.
‫אז דפקתי על הדלת.
‫ומיד, הדלת נפתחת בחוזקה
‫והבחור הזה דוחף רובה ציד ישר לפנים שלי.
‫ואני שומע... קליק.
‫אני יוצא מהשיתוק, ‫ואנחנו מכניעים אותו.
‫עוצרים אותו.
‫מאוחר יותר, השותף שלי בא אליי,
‫והוא אמר, "אתה איש מת".
‫הוא הראה לי את רובה הציד.
‫הוא היה טעון.
‫הייתה תקלה בפיקה של התרמיל.
‫כשל בהצתה.
‫אני מניח, שיש עולם שבו אני מת.
‫שבו אני לעולם לא מזדקן.
‫אף פעם אין לי ילדים.
‫אני לא זוכה להינשא לבתך.
‫אז למוחרת התפטרתי,
‫והלכתי לקנות את הטבעת הזו לג'ודי.
‫זה פח האשפה שלי, בנץ. ‫- כמובן, זה פח האשפה שלך!
‫כן. ‫- שמת את זה על הראש שלי!
‫תודה, בנץ. ‫- "תודה"?
‫זה פח האשפה שלי
‫להשליך בו דברים כאשר אני טועה.
‫נפלא... בסדר, אריק, אריק...
‫שנעשה פרצוף מצחיק?
‫מצטערת, הפלאש אמור היה להיות כבוי.
‫פשוט חשבתי שאני יכולה...
‫לתעד את הכול.
‫הכול בסדר?
‫כן.
‫הרגע הבנתי, ‫שמעולם לא ראיתי אתכם בפעולה.
‫גם אני מרגישה את זה.
‫הישארי כאן.
‫אימא, אני יכולה לעזור. ‫- ג'ודי, הבטחת.
‫אימא, אימא!
‫אימא...
‫היי, קארין.
‫מצטערת.
‫זה בסדר.
‫איך קוראים לה?
‫זאת סוזי.
‫היי, סוזי.
‫את אוהבת בובות?
‫לא ממש.
‫התרחק ממנה!
‫אני יודע מה עשית.
‫ילדה שובבה! ילדה מטונפת!
‫לא!
‫הרוחות, יש שלוש מהן.
‫הן מעולם לא גרו בבית הזה, ‫אלא על השטח הזה.
‫זו הייתה אדמה חקלאית.
‫הייתה אישה.
‫היא הייתה פראית.
‫כזו מיוסרת.
‫היא ניהלה רומן, ו...
‫בעלה השתגע.
‫הוא לקח גרזן, ורדף אחריה.
‫היא הסתתרה במרתף, ‫אבל היא לא הייתה לבד.
‫היא נכנסה יחד עם אימה המבוגרת.
‫והוא הרג את שתיהן.
‫תקשיבי, כבר ראינו ‫גילויי אלימות כאלו בעבר.
‫אז מדוע זה שונה?
‫שלושת הרוחות הן מסווה.
‫משהו אחר חוסם את הראייה שלי.
‫מסתתר מאחוריהן.
‫דמוני?
‫זה שולט ברוחות. ‫משתמש בהן כנגד משפחת סמורל.
‫אבל מה זה רוצה? ‫זה נמשך כבר חודשים.
‫למה זה מחכה?
‫ג'ודי!
‫אימא?
‫את יכולה לעלות לכאן, בבקשה?
‫אימא?
‫- התגעגעת אליי? -
‫אנאבל?
‫ג'ודי?
‫את שם?
‫קארין?
‫ג'ודי! ‫- ג'ודי!
‫הראש שלך! מה קרה?
‫יש משהו בעליית הגג.
‫זה לא ייתכן.
‫זה... מצא אותנו.
‫לוריין?
‫לא, לוריין. ‫לא, אל תעשי את זה.
‫אד, משהו השתנה.
‫משהו שונה.
‫ולאחר שבוע בערך, ג'ודי התאוששה.
‫הרופאים אמרו ‫שהם מעולם לא ראו דבר כזה.
‫היא הייתה נס.
‫אבל בנוגע למראה הזו, ‫לעולם לא ראינו אותה שוב...
‫עד היום.
‫אבל אני לא מבינה. ‫הת'ר ואני זרקנו את הדבר הזה.
‫עם הדברים האלו, ‫זה אף פעם לא כזה פשוט.
‫זה לא סיים איתכם, ‫וזה לא סיים איתנו.
‫טוב, אז מה קרה לאישה...
‫מחנות העתיקות?
‫אנחנו לא יודעים.
‫לא חזרנו לשם.
‫הדבר הזה בעליית הגג שלכם הוא שד.
‫זה השד הראשון שנתקלנו בו.
‫היינו צעירים, מפוחדים, ‫וכמעט איבדנו את בתנו.
‫אז אמרנו לעצמנו ‫שהסיכון פשוט גדול מדי,
‫אז לא יכולנו להסתכן ולחזור.
‫אז כן.
‫ברחנו.
‫אני...
‫תראו בזה כסימן טוב שאתם עדיין כאן.
‫אנחנו לא עוזבים אתכם.
‫קצת מים?
‫מצטערת.
‫אז מה עכשיו?
‫איך נפטרים מזה?
‫אד! אתה באמת הולך ‫לקחת את הדבר הזה הביתה?
‫אי אפשר להשאיר את זה כאן.
‫חדר המוצגים זה המקום היחיד ‫שבו נוכל לרסן אותו.
‫טוב, מווסט פיטסטון הביתה למונרו. ‫סע בכביש 80.
‫לוריין וג'ודי יכולות להישאר כאן. ‫- רגע, 84 מהיר יותר.
‫שמונים הרבה יותר מהיר ‫בשעה הזו של הלילה.
‫תקשיב לי, לא משנה מה יקרה הלילה,
‫אתה חייב לעשות מה שאני אומר, בסדר?
‫הבנתי.
‫מה? מה קרה?
‫זה שום דבר.
‫הכול בסדר?
‫זה רק משהו שלוריין אמרה.
‫משהו מרגיש שונה.
‫אימא... אני מצטערת.
‫לא, אני מצטערת.
‫לא הייתי צריכה לתת לך להישאר.
‫ברגע שנתחיל, אין דרך חזרה.
‫אל תסתכלו על זה.
‫ואל תיגעו בזה ישירות.
‫תשאירו את הכפפות עליכם.
‫הכול יכול לקרות.
‫וסביר להניח שהכול יקרה.
‫"מיכאל הארכי-מלאך,
‫"הגן עלינו ביום הקרב.
‫"היה המגן שלנו נגד רשעותו ‫ומלכודותיו של השטן."
‫"מי ייתן ויגער בו האל.
‫"ובכוחו של האל, ‫גרש לגיהינום את הסטן,
‫"ואת כל הרוחות הרעות ‫אשר משוטטת בעולם,
‫"ומחפשות אחר נשמות הרוסות.
‫"אמן."
‫אני אכין את הרכב.
‫כן, נרד בעוד רגע. ‫- טוב.
‫אתה מוכן? ‫- כן.
‫שתיים, שלוש... כן.
‫קדימה, סיימון! ‫- בוא נלך, סיימון!
‫קדימה, סיימון!
‫קדימה! תהיה כלב טוב. ‫- קדימה!
‫בנות, תוציאו אותו מכאן.
‫אנחנו מנסות.
‫זה רק קיר גבס מתחת לבידוד?
‫כן.
‫אז אם נרד מהלוחות האלו,
‫אנחנו ניפול... ‫- ישירות דרך התקרה.
‫אני לא רוצה לעשות את זה קל מדי.
‫זה רק אני או...
‫שזה מרגיש כאילו זה נעשה כבד יותר?
‫כן. לפעמים הדברים האלה יכולים להיות...
‫עקשנים.
‫אתה בסדר?
‫כן, אני בסדר. ‫- טוב.
‫אד...
‫תראה.
‫תמשיך להתקדם.
‫קדימה!
‫ג'ודי... ג'ודי, מה קרה?
‫אימא.
‫אני לא מרגישה טוב.
‫כמעט הגענו.
‫אל תסתכל על זה.
‫אל... אל תסתכל על זה!
‫היא איתנו!
‫ג'ק, זה רק אנחנו.
‫היא כאן! ראיתי אותה, אד. ראיתי אותה. ‫- לא, זה רק אנחנו.
‫היא כאן.
‫ג'ק, תתרכז במה שאתה עושה. ‫- ראיתי אותה. היא כאן.
‫ג'ק, שים לב לאן אתה הולך.
‫ג'ק, זוז הצידה! לא!
‫אבא!
‫תישארו כאן.
‫אימא!
‫אד? מה קורה כאן?
‫ג'ק! מה קרה?
‫תתרחקי!
‫לא, תתרחקי!
‫פשוט תרחיקי את כולם.
‫תן לי לקרוא לטוני. ‫- לא, אני יכול לעשות את זה.
‫רק תעזור לי לקום.
‫לוריין, תישארי למטה! ‫תדאגי שכולם יישארו למטה.
‫קדימה, קדימה.
‫כן!
‫מה ל...
‫אוי, לא. אלוהים.
‫אלוהים אדירים.
‫מה?
‫לא.
‫"לוסי לוקט
‫"איבדה את הארנק
‫"קיטי פישר מצאה אותו
‫"לא הייתה שם אגורה
‫"רק סרט מסביב"
‫אימא?
‫אני לא מרגישה ממש טוב.
‫ג'ודי?
‫חיכינו בסבלנות רבה
‫שג'ודי הקטנה תחזור אלינו.
‫זה בסדר. ‫- אני מצטער, אד.
‫בסדר. זה בסדר.
‫הירגע, הירגע, הירגע.
‫סיימון, תתרחק.
‫ג'ודי?
‫סיימון, תחזור!
‫מה קורה כאן?
‫בנות, בואו.
‫תמשכי אותו, הת'ר!
‫אימא?
‫לא! לא!
‫אימא! ‫- היי!
‫זה בסדר. ‫- סיימון!
‫אוי, לא! ‫- תני לי להיכנס!
‫תפסיק! לא! ‫- לא!
‫סיימון! ‫- לא! תתרחק מהן!
‫תתרחק מהן!
‫ג'ודי.
‫לא. לא!
‫לא, ג'ודי, תסתכלי עליי. ‫תביטי לי בעיניים.
‫אבא?
‫כן.
‫קדימה, קדימה.
‫זה... ג'ודי...
‫פתחי את הדלת! פתחי את הדלת! ‫- פתח את הדלת!
‫פתחי את הדלת! ‫- היא לא נפתחת!
‫"לוסי לוקט..." ‫- ג'ודי, תקשיבי לקול שלי.
‫אני יודע שאת שם. זה אבא! ‫- ..."איבדה את הארנק
‫"קיטי פישר מצאה אותו"
‫אני יודע שאת שומעת אותי. ‫ג'ודי, ג'ודי!
‫"אתם לא שם"
‫ג'ודי.
‫"לוסי לוקט..."
‫אימא!
‫לא!
‫חכו כאן! ‫אני הולך מאחור, בסדר?
‫אוי, אלוהים.
‫לוריין?
‫היי, את בסדר?
‫טוני.
‫הישארו כאן! הישארו כאן! ‫- לא!
‫לא, לא, אימא, ‫אל תעזבי אותנו!
‫אתה בסדר?
‫מה עליי לעשות? ‫שאזעיק משטרה? אמבולנס?
‫אין זמן. ‫- אימא!
‫תביאי את ג'ק והבנות. ‫ותסתלקו מכאן.
‫ג'ק?
‫היא עולה לעליית הגג.
‫לכו!
‫קדימה, מהר, בנות! צאו החוצה!
‫תן לי לעזור לך! ‫- זה בסדר. זה בסדר.
‫אד!
‫זה רצה את ג'ודי.
‫זו תמיד הייתה ג'ודי.
‫תביאי את הספר!
‫זה בסדר.
‫ג'ודי!
‫לא! ג'ודי!
‫אד! הסכין! אד.
‫לא!
‫אד!
‫תוריד אותה!
‫טוני! תרים אותה! ‫- תוריד אותה! תוריד אותה!
‫אלוהים! ג'ודי! ג'ודי! ‫- אוי, אלוהים!
‫אלוהים אדירים! ג'ודי!
‫קדימה!
‫ג'ודי!
‫רגע. בסדר. בסדר.
‫אין לה דופק. ‫- לא.
‫זוז הצידה. ‫פשוט תזוז הצידה!
‫אד, אני יכול לעזור! ‫- אני מטפל בזה!
‫אני מטפל בזה! ‫- ג'ודי...
‫אלוהים! לא! ‫- קדימה, מותק. בבקשה.
‫קדימה, ג'ודי. ‫- בבקשה, בבקשה.
‫לא! התינוקת שלי! התינוקת שלי! ‫- קדימה, מותק.
‫קדימה, מותק.
‫את יכולה לעשות את זה. ‫- בבקשה, אלי!
‫בבקשה, אל תיקח אותה. ‫בבקשה, אלוהים.
‫בבקשה.
‫לא...
‫אד? ‫- אני לא יכול... תמשיך.
‫בסדר.
‫הו, אבינו!
‫אחת, שתיים.
‫קדימה!
‫קדימה.
‫אוי, אלוהים!
‫תודה! תודה, אלוהים. תודה.
‫ג'ודי.
‫אימא?
‫אבא?
‫אד.
‫תעצור את זה!
‫בשם האב, ‫הבן ורוח הקודש.
‫אנחנו מגרשים אותך. כל רוח טמאה!
‫כל כוח שטני!
‫כל לגיון!
‫ובכוח אדוננו ישוע המשיח!
‫אד!
‫"לוסי לוקט..."
‫תסתום את הפה!
‫לא!
‫אד! ‫- אתה תצפה בו מת.
‫אני מצווה עליך בדבר אלוהים!
‫"אתם לא שם."
‫"אתם לא שם. אתם לא שם."
‫הם לא נעלמים.
‫"לוסי לוקט איבדה את הארנק ‫- לוסי לוקט איבדה את הארנק
‫"קיטי פישר מצאה אותו ‫- קיטי פישר מצאה אותו
‫"לא הייתה שם אגורה ‫- לא הייתה שם אגורה
‫"רק סרט מסביב" ‫- רק סרט מסביב
‫את יכולה לחסום את זה. ‫פשוט תחסמי את זה.
‫תוציאי אותה מכאן!
‫לא.
‫אל תסיטי את המבט.
‫אל תחסמי אותו.
‫אימא.
‫אל תברחי!
‫"אתם...
‫"לא...
‫"שם..."
‫- משפחת סמורל נשארה בביתה ‫ברחוב צ'ייס במשך שלוש שנים נוספות. -
‫- למרות שרוחות הרפאים הותירו את חותמן, ‫הם נשארו קרובים עד היום, -
‫- מאמינים שהמפגש שלהם ‫עם העל-טבעי רק חיזק אותם. -
‫ביי, ג'ודי.
‫טוב? ‫- טוב.
‫בסדר.
‫- אזהרה! ‫אסור בתכלית האיסור לפתוח -
‫היי.
‫ברוך הבא למשפחה.
‫כל כך יפה.
‫אתה רשאי לנשק את הכלה.
‫היה לי חיזיון אתמול בלילה.
‫כן?
‫מה זה היה?
‫העתיד שלנו.
‫חלמתי שנהפכנו לסבא וסבתא.
‫והתינוק הזה בהחלט יהיה מפונק.
‫סוף סוף הגענו לכתיבת הספר שלנו...
‫והוא היה נוראי.
‫אבל זה חלק את סיפור המשפחה שלנו...
‫ושל אלו שפגשנו לאורך הדרך...
‫ועדיין העברנו את מה שלמדנו לדור החדש.
‫ולא הפסקנו לחוות הרפתקאות.
‫ולא הפסקנו לעזור לאנשים...
‫אפילו אם הדבר היחיד שיכולנו לעשות ‫זה לשוחח איתם בטלפון.
‫ואז הזדקנו.
‫וג'ודי וטוני ביקרו אותנו עם ילדיהם.
‫והם הביאו את הילדים שלהם.
‫והרגשתי חום...
‫ואהבה...
‫ונחמה לכל ימי חיי.
‫זה נשמע...
‫בדיוק כמו שצריך.
‫- אד ולוריין וורן ‫היו נשואים למעלה משישה עשורים. -
‫- בגיל 74, אד לקה בשבץ קשה. -
‫- הוא עבר החייאה אך נותר משותק. -
‫- לוריין הפכה למטפלת הבלעדית שלו, -
‫- ונשארה לצדו עד שנפטר ‫חמש שנים לאחר מכן. -
‫- לוריין לא נישאה שוב, ‫ונפטרה בשלווה בביתה בגיל 92. -
‫- אד ולוריין וורן דיברו בפתיחות ‫על התופעות העל-טבעיות -
‫- בזמן שהדבר עורר לגלוג ‫בקרב הקהילה המדעית. -
‫- בעוד שחייהם ועבודתם ‫נותרו שנויים במחלוקת, -
‫- הזוג וורן זוכה להכרה ‫על כך שהביאו את המחקר העל-טבעי -
‫- לתודעה הרחבה, ‫ורבים רואים בהם חלוצים בתחום. -
‫- ואלאק -
‫- "חוקרי העל-טבעי" עם הזוג וורן -
‫...רודפי השדים המוכרים ברחבי המדינה.
‫ציידי הרוחות אד ולוריין וורן.
‫אנחנו בביתם של ג'נט וג'ק סמורל.
‫...המשפחה חוותה את הנקישות,
‫לאורך כל הפרוזדור.
‫- ציידי רוחות מזועזעים ‫מבית עם 'שד' -
‫יש רוחות שיכולות לגרום ‫נזק פיזי רב לאנשים.
‫בשם ישוע המשיח וכל הקדושים,
‫אנחנו פוקדים עליך לעזוב מיד.
‫הוא הרגיש כאילו שחונקים אותו.
‫הייתם רואים את הילד מושך ‫ידיים בלתי נראות מהגרון שלו.
‫כאשר אדם נעשה מפוחד,
‫הוא פולט אנרגיות נפשיות לאטמוספרה,
‫אשר רוח רעה יכולה להשתמש בהן
‫כדלק להתרחשות של תופעות נוספות.
‫- משפחת פרון ‫הריסוויל 53, רוד איילנד, 1971 -
‫כשאתה מאתגר את הדמוני,
‫זה ממתין עד שאתה במצב הכי פגיע,
‫ואז זה תוקף.
‫רוח שטנית יכולה להופיע בפני כל אדם, ‫בכל חזות שהיא תבחר.
‫...בשמו של ישוע המשיח, ‫אני מצווה עליך לחשוף את זהותך.
‫דלת הכניסה הייתה נפתחת, נטרקת, ‫והקול הזה היה אומר, "ג'נט?"
‫וכן, כך הן היו מתנדנדות, ‫הלוך ושוב,
‫בזמן הפלישה הדמונית.
‫לא אכפת לי אם אתם רוצים לכנות את זה ‫שטן, רוח רפאים או שד,
‫למשהו בבית הזה יש את האינטליגנציה
‫לגרום לנזק פיזי ונפשי למשפחה הזו.
‫לזמן את הרוע 4: הפרק האחרון
‫- המראה האמיתית נמצאת כיום ‫במוזיאון הנסתר של הזוג וורן. -
‫- היא שימשה בטקס שנועד ‫"לזמן" את המתים באמצעות השתקפות. -
‫- היא מכונה בדרך כלל ‫כ"מראה לזימון רוחות". -
‫קרין ברכר אלנברג