PIRMĀ GRĀMATA
13. APUSTULIS
JERUZALEMES APAKŠPILSĒTA
SVĒTDIENAS RĪTS
33. GADS M.Ē.
Vai atlicināsiet kādu monētu?
Pārtikai, apģērbam un pajumtei.
Būšu pateicīgs kaut par nieku.
Nost no ceļa, netīrais sušķi!
Aunapiere!
-Nost no ceļa! -Pagaidi…
Ko tu baksties? Kusties!
-Brauc pāri! -Ko?
-Brauc pāri! -Nevaru!
-Vari! Brauc! -Labi!
Nost, noplukušais draņķi!
Uz priekšu!
-Vairs neiet tik ātri, Marij? -Ak tā?
Viņa man iesita.
Uzmani ratus, Klāns!
-Ko? -Uzmani ratus!
ČIGĀNU TERITORIJA
Mēs būsim bagāti!
Tieši tā, mans draugs.
Vismaz uz pāris dienām.
Neviens nav ātrīgāks par mani.
Nav tāda vārda "ātrīgāks", Marij!
Čigāni!
Vai nesasities?
Elija!
Paķer viņa apmetni.
Nost no manis!
Klāns…
Klāns.
Dārzeni, tu neapjēdz, ko tevis dēļ zaudēju.
Necelies.
Lai tā tev ir mācība.
Ej prom no čigānu teritorijas un te vairs nerādies.
Dārzeni, būsim draugi.
-Kā senāk. -Atā!
-Man vajag apmetni. -Nožēlojami.
Čigāni!
Nāciet atpakaļ, blēdīgās mēslu vaboles!
Ko tu man padarīsi?
Žurka.
Atvainojiet. Vediet prom kazas.
Klau.
Es tevi saožu pa gabalu, Klāns.
Žēlīgais dievs! Jāaizspiež deguns.
Jūties labi, Marij?
-Ko? -Ko?
Viņai nekas nenotika.
Labāk raizējies par mani.
Sveiki, pagāni.
Tik brīnišķīga.
-Kas tevi apmājis? -Ko?
Es zaudēju sacīkstē, Elija.
Un zaudēju zirgu.
Manas dienas ir skaitītas.
Atrodi kādu, kas aizved pie Jedidjas
un lūdz apžēlot.
Mēs abi brauksim.
Labi, mēs abi.
Tas ir viņš.
Jēzus no Nācaretes.
Mans Dievs!
Nē, Dievs neeksistē.
Viņi gan.
Mirdz kā zvaigznes, Elija.
Viņi nav kā zvaigznes, bet kā pati saule.
Turklāt aizsargāti. Neviens neuzdrīkstas stāties ceļā.
Pēc desmit gadiem es arī gribētu tāds būt.
Es gribu tāds būt jau tagad.
Tikai ne tik dižmanīgs.
Vai Toms ir ar viņu?
Miers ar tevi, Tom!
Un miers ar tevi, Klerens!
-Un nu atstājies no manis. -Kā tas jāsaprot?
Netuvojies man, neticīgais.
Es ticu dzīvības spēkam.
Tu pielūdz vīru, kuru nekad neesi redzējis.
Tu zaimo.
Tad iepazīstini mani ar to Jēzu.
Gribu savām acīm redzēt kādu brīnumu.
Lai viņš uzzinātu, ka mans dvīnis ir neticīgais?
Zagtu mantu tirgotājs?
Nešķīstu augu pārdevējs?
Niecība.
Es neesmu niecība!
Vīrs bez tikuma
ir niecība.
Tas, ka esat dvīņi, nenozīmē,
ka esat īsti brāļi, mans brāli.
Aiziedams viņš pameta māti uz nāves gultas.
Bet man neesot tikuma?
Es neesmu niecība, Elija.
Man, lūdzu, šo.
Zināju, ka deguns mani neviļ.
Miers ar jums, Klāns un Elija!
-Un miers ar tevi, Zīk! -Miers.
Kurp lai jūs aizvedu šajā jaukajā dienā,
kamēr Jedidja nav jūs nogalējis?
Aizved uz mājām, lai varu pārģērbties,
un tad uz Jedidjas harēmu.
Dodiet piecus šekelus tūlīt.
Vēlāk būsiet beigti un nesamaksāsiet.
Dosim sešus,
par atlikumu varēsi nomazgāties.
Labi. Braucam!
Pārāk viegls.
Vai gaidīji, ka būs smagāks?
Tā jūs darāt, neģēļi.
Vienmēr dodat mazāk.
Labprāt pirktu no kāda cita,
ja zinātu, kam prasīt.
Bet nezini.
Sveika, skaistule.
Kas tā par smaku?
Ilgi jāstāsta.
Un kas tev tur ir?
Tas tev jānodod Varīnijai.
Māt, mans linguna hašišs?
Palīdz pret glaukomiju.
Nomazgājies, pirms ej pie viņas.
Ka nav jānodzīvo mūžs nevainīgam.
Ko tu neteiksi?
Es neesmu nevainīgs.
Tas, ko tu dari aiz tā aizkara, neskaitās.
Es neko nedaru, tās ir žurkas.
Ļoti trokšņainas žurkas.
Skaidrs.
Māt, pienāks diena, kad es tevi no šejienes aizvedīšu.
Izmitināšu lielā mājā.
Varēsi darīt visu, ko sirds kāro.
Es apsolu.
Mājas ir tur, kur jūties laimīgs.
Es jūtos laimīga šeit kopā ar tevi.
Ar vienu dēlu, kurš lāgā nespēj par tevi parūpēties?
Un otru, kurš blandās apkārt ar viltus pravieti?
Toms atsaucās aicinājumam. Mums atliek vien viņu mīlēt.
Man atliek vien mīlēt tevi.
Dēls,
esi ķermenis, nevis tā ēna.
Turies godam.
Jā, es zinu.
Turies godam.
Labi.
Tagad nomazgājies. Tu smirdi!
Es nesmirdu.
Es smirdu.
Man ir slikta sajūta, Elij.
Būs vēl sliktāka, kad Jedidja tevi nožmiegs.
Izbeidz to atkārtot.
Tā ir patiesība.
Elija un Klānss?
Divi bezgoži.
Paej malā.
Brīvdomātājs Klānss.
Miers ar tevi, Jedidja!
Spriežot pēc tavas pēkšņās uzrašanās,
tev vairs nav ne manas naudas,
ne mana zirga,
ne manu ratu. Vai uzminēju?
Pagājušas vien dažas stundas.
Tu devi 30 dienas nolīdzināt parādu.
Pagājušas 29 dienas un 22 stundas.
Citādi - nāve.
Daru jums abiem zināmu,
ka, pirms piesitīšu jūs krustā,
pastrādāšu dažas ļaundarības.
Vai krustā sišana pati par sevi nav gana ļauna?
Ja slēdz derības ar pašu nelabo,
tad par to nākas dārgi maksāt.
Tagad atstājiet šīs viesmīlīgās telpas,
kamēr neesmu pielīdzinājis tās 29 dienas nullei.
Neraizējies, Elija.
Man ir kas padomā.
Tas man rada vislielākās raizes.
Laukā!
-Mēs jau ejam prom. -Ko mēs, tavuprāt, darām?
-Lieka runāšana. -Muļķis.
Nožēlo!
Jo debesu valstība ir tuvu klāt.
Visi ir laipni lūgti.
Izņemot tevi.
Vai tad es neesmu Dieva bērns?
Tu, uzpūtīgais draņķagabal.
Tu domā, ja tevi kristīšu, tu iegūsi labvēlību Kunga acīs
un, aizrautu debesīs, tevi tur kopā ar šo pāķi
kāds sagaidīs atplestām rokām?
Principā, jā.
Klāns,
tātad tu tagad tici Jēzum?
Jā.
Vispārīgi runājot.
Melis!
Tu centies aptīt mani ap pirkstu,
izlikdamies par taisnu
un ticīgu vīru, cerībā,
ka tad Jedidja Baisais tevi saudzēs?
Jeruzalemē ziņas izplatās ātri.
Jums ir 30 dienas, lai atdotu parādu, citādi novāks jūs abus.
Jāni, tu paveic brīnumainas lietas ar svēto ūdeni.
Dzirdēju, ka kristīji pašu Jēzu.
Ar ko viņš ir cienīgāks par mani?
Dieva zaimotājs!
Izbeidz taču!
Tu domā, ka paliksi dzīvs, ja nokristīsies?
Tu neesi ticīgs.
Tomēr man patīc, Klāns.
Neraugoties uz savtīgo dzīvi,
dvēseles dzīlēs tu esi labs.
-Ja Dievs eksistē… -Mīļais Kungs,
glāb šo grēcinieku no viņa paša.
Klānss ir dumjš un neaptēsts,
vienmēr tirgo nelegālas vielas,
kaut varētu atrast sev godīgu nodarbošanos.
Un nu viņš ir nokaitinājis ciemata baisāko vīru,
turklāt iemīlējies viņa jaunākajā māsā,
kaut ne mazākajā mērā nav viņas cienīgs.
Mīļais Kungs,
Jedidja Baisais viņu noteikti nogalinās,
tāpēc, kad tu viņu satiksi jau pavisam drīz,
lūdzu, ielaid viņu paradīzē, Kungs.
Un tad
izmet no turienes laukā!
Lai viņš uz mūžīgiem laikiem
izjustu savas rīcības sekas, ka nenožēloja
grēkus.
-Āmen. -Āmen.
Atkārto.
Āmen.
Jā. Nomazgā viņu.
Nomazgā viņu.
-Nu jau pietiks mazgāt. -Ko?
Atļauj piecelties.
-Viņš ir nomazgāts. -Tas nenotiek tik ātri.
-Ko? -Viņš nav tik grēcīgs.
Gribi, lai nāku un iepļaukāju tevi?
-Tu varētu iepļaukāt? -Man…
Man nešķiet, ka kristīšana iedarbojās, brāli.
Tas tāpēc, ka tās ir blēņas.
Bet varbūt padarīs Jedidju mazliet iecietīgāku.
Centurioni.
Paglabā šo, bet neaiztiec.
Nosauciet vārdu un uzrādiet dokumentus.
Klerenss.
Elija.
Apkaimē notikusi zādzība.
Un jūs atbilstat uzbrucēja aprakstam.
Savādi, mūs apraksta pavisam atšķirīgi.
Tu sauc mani par meli, lauķi?
Nokārtosim to reizi par visām reizēm.
Parādi mums zagļa portretu.
Meklējat Tutanhamonu?
Es esmu tribūns Antonīns.
Man uzdots vadīt šo dumpīgo apgabalu
un izskaust tādus salašņas kā jūs.
Tad lūk, par ko ir hieroglifi?
Gribat iznīcināt mūs par katru cenu?
Es caurduršu tavu barības vadu
bez mazākās nožēlas,
lai izdzirdētu krakšķi, kad pārlūzīs tavs mugurkauls.
Tāpēc ejiet prom,
vai arī jūsu mirstīgās atliekas tūlīt tiks izbarotas mājlopiem.
Cik poētiski!
Un īstie noziedznieki paliek nesodīti.
Es mazliet izstaipīšos, Elija.
Jā.
Labi.
Paldies. Tu esi krietns vīrs.
Vai nav par traku?
Nē. Izskatās…
Pārliecinoši.
Spēcīgi, vai ne?
Tas, kuru vējš atteicās iepūst,
tik un tā ienācis.
Labi.
Miers ar tevi, Klerens!
Un miers ar tevi, Varīnij!
Kāpēc esi tik slapjš, ja ārā nav nolijusi ne pile?
Nupat nokristījos.
Nokristījies?
-Jā. -Tiešām?
Jā, esmu atradis ticību.
Tiešām? Oho!
Tas man ir jādzird.
Vai tev klājas labi?
Un tev?
Šo tev darināja mana māte.
Kristībās nedaudz samirkusi,
taču izžūs.
Pateicies viņai manā vārdā.
Tomēr zinu, ka ne tādēļ esi nācis.
Kas tevi satrauc?
Esmu centies kļūt labāks,
lai būtu tevis cienīgs.
Tu esi ciemata palaidnis.
Es tādam vīrietim nebūšu īstā.
Vai tāpēc tavas acis kļūst sārtas kā rubīni, kad skaties uz mani?
Es to pamanu,
jo manas kļūst zilas kā safīri, kad veros tevī.
Redzi?
Lai kādas cerības tu lolotu savā prātā,
tu pats neesi gatavs tās īstenot.
Man prātā vienmēr esi tu, mana dieviete.
Tas tāpēc, ka staigā pa mākoņiem.
Biedrojies ar krāpniekiem
un negodīgiem, netikumīgiem ļaudīm.
"Ar krāpniekiem"? Ja reiz viņus pieminām,
vai aprunāsies ar savu brāli?
-Ko tu esi pastrādājis? -Paņēmu no viņa naudu
ielu sacīkstēm ar Mariju Magdalēnu.
Bet Dārzenis ar salašņām man uzbruka, un es zaudēju.
Ja neatdošu parādu, esmu tikpat kā miris.
Es gribētu,
lai tu viņam paskaidro, ka mani nupat kristīja pats Jānis.
Varbūt tad, mani sodot,
viņš būs žēlsirdīgāks.
Klerens…
Kāpēc tu vienmēr tā rīkojies?
Ko tu centies pierādīt?
Tev beidzot jālabojas, Klerens.
Jedidja sapratīs, ka tu kristījies melīgā nolūkā.
Tikai retais manu vārdu izrunā ar divām zilbēm,
un man tas trakoti patīk.
Mans brālis to sadalīs
četrās.
Kle-re-an-sis?
Cenšos iztēloties, kā tas varētu skanēt.
-Kle-re-an-sis? -Ļoti jauki.
-Lūdzu kādu nieku… -Nē. Ej malā, Benjamin.
-Viņa ir jauka. -Nudien!
Miers ar jums, Klāns un Elija!
Un miers ar tevi, Zebedej!
Klāns, vai tev līdzi ir labā zālīte?
Tu zini, ka ir.
Brīnišķīgi.
Saņemsi samaksu, kad dosieties prom.
Klāns, tu aizvien domā par Varīniju.
Viņa nav tāda kā mēs.
Viņas acis.
Tās ir kā dzeja.
Kā dzeja,
kuras rindās es apmaldos.
Dziļa doma.
Klāns, tu nelidosi?
Jāpatur skaidrs prāts,
lai izdomātu, kā atdot parādu Jedidjam.
Domā plašāk.
Labi, dod šurp.
-Elija, tu redzi? -Jā.
Redzu gan.
Man šķiet, ka tev ir ideja.
Es kļūšu
par Jēzus 13. apostuli.
Muļķīga ideja.
Apustuļi nodrošinās mums aizsardzību, varu
un, pats galvenais, ietekmi.
Varbūt Jedidja pat ļaus man apprecēt Varīniju,
ja to uzzinās.
Aizmirsti Varīniju.
Bet ideja man patīk.
Tu karājies ar galvu uz leju, bērns.
Saki, ko esi apņēmusies sacīt.
Zinu, ka neatnāci
pateikties par lakatu.
Klerenss ir milzis, bet uzlūko sevi par skudru.
Ērglis, kas domā, ka ir tārps.
Viņš spētu lidot, ja pacenstos.
Tomēr rāpo, uzskatīdams sevi par niecību,
un es raizējos par viņu.
Aizstāj raizes ar pieņemšanu.
Pieņem to, ka Klerenss vienmēr dosies tur,
kur citi neuzdrīkstas iet.
Un sagatavojies lēcienam,
jo drīz viņš atradīs īsto mākoni.
Miers ar tevi, Pēteri!
Klāns. Lai miers ar tevi!
Lai miers ar jums visiem!
Miers ar tevi.
-Es teicu… -Es arī priecājos tevi redzēt, brāl.
Ko tev vajag?
Es gribētu kļūt par 13. apostuli.
Tu laikam esi Jūda Iskariots.
Tom,
šis ir tas brālis, par kuru stāstīji?
Izskatās tāpat kā tu, tomēr nav līdzīgs.
Es esmu vecāks.
-Par 10 minūtēm. -Tik un tā.
Ja jūs pārstātu ķiķināt,
tad varbūt atskārstu, ka Mesijas evaņģēlija vēsts
izplatīšanai vajadzīgi daudzi.
Kurš ir piemērotāks par mani?
Pilsētas ielās jūtos kā mājās.
Zinu, kas darāms.
Jā. Tu zini, kas darāms,
bet tev nepiemīt vajadzīgās īpašības:
nesavtība,
dāsnums,
rūpes par cita labumu.
Vai tu rūpējies par mātes labumu?
Nesaki, ka esmu slikts cilvēks.
Ķepurojos dzīvē, kā protu.
Tu pat netici bezvainīgajai ieņemšanai.
Es nesaku, ka tai neticu.
Tā izklausās mazliet nereāli.
Tā ir zaimošana!
Es negribu izrādīt necieņu, Pēteri.
Tur jau tā nelaime, Klerens. Tu izrādi necieņu.
Nekad nevarēsi būt apustulis kaut vai šī iemesla dēļ.
Pareizi ir "apustulis", ne "apostulis".
Labi, Tom. Varbūt lai Jēzus izlemj?
Kad viņš būs mājās?
Tā tas nenotiek, mīļo brāli.
Ja šis vīrs gribētu mainīt mūsu domas par viņu,
viņš izdarītu kaut ko…
Atbrīvotu Ašēra Mocītāja vergus - gladiatorus.
Viņu pašu par to nogalinātu,
bet mēs zinātu, ka nedomā tikai par sevi.
Vai tu to izdarītu?
Kuru tu atbrīvoji?
Tiesā cilvēku, viņu nepazīdams.
Es centos pateikt ko citu.
Centies pateikt tieši to.
-Kā? -Paskaidro.
Es jau paskaidroju.
Ja viņš vēlas kļūt par 13. apustuli,
lai, piemēram, atbrīvo Ašēra vergus.
Esam satraukušies. Runāsim mierīgāk.
Klāns…
Klāns?
Klāns!
Tu mūs abus dzen nāvē
un vēl atļaujies lidināties mākoņos.
Jūda teica, ka tas nav iespējams.
Tāpēc man tas jāizdara.
Paliec te, ja tā jutīsies drošāk.
Kad es esmu tevi pametis?
Ja mirsiet, vairs neprasiet jūs kaut kur aizvest.
Visi šie vīri ir vergi?
Kā tas iespējams?
Kā to var pieļaut?
Cīnieties, vergi!
Mēs nogalinām pat ar koka zobeniem!
Kas jūs esat?
Un kā vēlaties, lai jums atbildu uz to, ko teiksiet?
Miers ar tevi, Ašēr!
Es esmu Elija. Šis ir mans brālis Klānss.
-Mūs atsūtīja Jūda. -Jēzus.
Mūs atsūtīja Jēzus.
-Jēzus no Nācaretes? -Jā.
Pakalpiņš, kurš staigā apkārt
-sacīdams, ka ir Mesija? -Jā.
Kāda viņam daļa ar mani?
Viņš uzstāj…
Viņš lūdz, lai tu atdod mums savus vergus - gladiatorus.
Vai jūs apjēdzat, cik tas man izmaksātu?
Jā, zinu.
Taču tad tev būtu tīra sirdsapziņa.
Tie noteikti nospiež tavu sirdi, brāli.
Divdesmit vergu.
-Vai tev ir tik daudz naudas? -Nav.
Tu varētu viņus mums atdot par brīvu,
tā atbrīvojot pats sevi no šīm šausmām.
Vai tu saproti?
Vīri, stāt!
Cik vienkārši!
Es jums visiem uz vietas dāvāšu brīvību,
ja ar kailām rokām nositīsiet šos divus vīrus.
Ko?
Pagaidiet.
Tas nav īsti taisnīgi.
Mazliet samērosim spēkus.
Ja spēsi līdzvērtīgi cīnīties ar Barabu Nemirstīgo…
-Ar ko? -Manu labāko gladiatoru.
Ja uzveiksi viņu,
es tev viņu atdošu.
Diez vai tā
ir spēku samērošana.
Es zinu.
Bet šodien redzēšu kādu mirstam.
Uz arēnu!
Nu, kur tad ir tas Baba-bubū Nemirstīgais?
Tur viņš ir.
Iepazīsties ar Barabu,
gladiatoru, kurš nekad nav pārspēts.
Viņš apgalvo, ka ir nemirstīgs,
un mums šķiet, ka viņam var ticēt.
Turklāt viņš sevi uzskata par revolucionāru.
Vēlas iznīcināt Romu.
Viens pats!
Ja tu izrausi šo dzeloni man no sāna,
es viņu tev atdošu.
Ja tu domā viņu saudzēt, Baraba,
es pārbaudīšu tavu nemirstību ar savu zobenu.
Tie, kas gatavojas mirt,
sveicina tevi.
Sit bez brīdinājuma?
Atmosties.
Panāc tik.
Paskat! Un viņš ir vislabākais?
Tu varētu labāk…
Nu labi.
Velns, kas tas?
Ciets ģīmis.
Esi beidzis?
Kur tu esi?
Šeit!
Piebeidz viņu.
Klāns. Nu, celies!
Nav īstais brīdis gulēt. Celies!
Tu esi izveicīgs.
Tu esi brīvs.
Pietiek!
Tu nevari ņemt Barabu.
Ņem kādu citu.
Vai Ašērs Mocītājs nav goda vīrs?
Tu apsolīji, ka būšu brīvs.
Dod man brīvību!
Tu esi draņķis!
Pēc visa, ko esmu darījis…
Es viņu negribu.
Es ierados atbrīvot visus vergus, nevis vienu.
Tu vari ņemt Barabu,
kurš acīmredzot nav nemirstīgs.
Lai uzmācas kādam citam ar savām runām par romiešu slaktēšanu.
Klāns, esmu tev parādā dzīvību, melno ķēniņ.
Kur tu iemācījies tā cīnīties?
Zini, tavi vīri cīnās pēc noteikumiem.
Es esmu spiests cīnīties par izdzīvošanu.
Tas ir kas cits.
Attapīgs gājiens.
Tomēr uzveikt mani nenozīmē nogalināt.
Es esmu nemirstīgs.
Labi.
Brīvība!
Tu tiešām atbrīvoji vergu.
Teicami, jaunākais brāli.
Par 10 minūtēm.
Turklāt nevienu citu kā Visvareno Barabu.
Atklāti sakot, neticēju, ka to spēsi.
-Muļķi, mierā! -Neuzdrošinies!
Viņš ir mans brālis.
Vai tagad drīkstu kļūt par apustuli?
Vai varam aprunāties, brāli?
Es tevi mīlu, Klerens,
kā pašu Kungu.
Tomēr tu nekad nebūsi mūsējais.
Tev lemta vienīgi izgāšanās.
Es pārstātu sekot Mesijam,
bet nelūgtu atļauju pievienot tevi mūsu kustībai.
Es pat negribu, lai tu mainītos.
Nevēlos atminēties pagātni.
Vienkārši pazūdi.
Zini, Tom,
es gribu tev atgādināt…
tev atgādināt,
ka tu biji tas, kurš pameta mani un māti.
-Nē, es varu paskaidrot… -Nepārtrauc mani!
Mēs un mūsu izcelsme
tev nebija gana augsta.
Jēzus droši vien nezina, ka tev ir māte,
kuru esi pametis novārtā.
"Godā savu tēvu
un māti!"
Zināšanas…
ir stiprākas par ticību.
Ko tu teici?
Zināšanas ir stiprākas par ticību!
Jūs ticat, ka Dievs eksistē,
jo pasauli nepazīstat,
un tāpēc darāt tādas muļķības.
Taču man ir zināšanas.
Man ir zināšanas, ka Dieva nav.
Un tas jūs visus
kā vienu padara
par meļiem!
Vai muļķiem.
-Brāli, tu kļūdies… -Iesim.
Ko mēs tagad iesāksim?
Nav ne aizsardzības, ne ticības, aiz kā paslēpties.
Aiz tādām lietām neslēpjas.
Par tām atklāti iestājas.
Es zinu, ka netici Kungam, bet Viņš pastāv.
Un mēs esam viņa bērni.
Tāpēc es nelietoju pazemojošus apzīmējumus,
runājot par saviem ļaudīm,
jo mēs esam cienīgi.
Esam taisnīgas būtnes.
Tu saproti? Mēs nedrīkstam tā izturēties
pret citiem.
Esam dievišķas būtnes, saproti?
Tas ir izšķiroši…
Es kļūšu par jauno Mesiju.
Ko, niga?
OTRĀ GRĀMATA
JAUNAIS MESIJA
Ko mēs šeit darām?
Tur dzīvo Jēzus māte.
Tā saka Zīks.
Kā tu to zini?
Es esmu Zīks. Zinu, kur katrs dzīvo.
Jāizdibina, kur viņš smeļas iedvesmu,
kur iemācījies tik daudz triku.
Ja dabūšu viņa svētrunas, varēšu atdarināt.
Padomājiet.
Baraba, tu izliksies, ka nespēj staigāt.
Elija, tu - ka neredzi.
Zīks izliksies, ka viņam ir kaut kāda kaite.
Un es rādīšu trikus.
Tad runāšu Jēzus vārdus, un viss notiks.
Zelta vērta afēra. Ticiet man.
Padomājiet, cik naudas viņam ziedo.
Vai esat redzējuši, kā Jēzus pērk sandales?
Tā rīkoties nebūtu pareizi, ķēniņ.
Es atgūšu savu dzīvi, Baraba.
Ja Liktenis nebūs man labvēlīgs,
pielikšu tam pie rīkles zobenu.
Tā nav medalus zagšana romiešiem.
Šoreiz ir citādi.
Būs jāparāda milzīga
dūša un izturība.
Būsiet ar mani?
Ja tas nozīmē, ka Jedidja Baisais
nenogalinās mūs abus,
tad esi sveicināts, jaunais Mesija.
Es nezinu, kurā mājā.
Aptuveni šeit.
Esiet klusi. Cerēsim, ka viņi mūs neapturēs.
Stāt!
Dokumentus.
Mēs meklējam vīru, kuru dēvē par Jēzu no Nācaretes.
Parādi dokumentus.
Nerādi.
Neko viņam nerādi.
Ko tu teici, salašņa?
Šeit nav neviena salašņas.
Baraba…
Kāpēc tu tuvojies, neuzrādot savus dokumentus?
Kas zina, varbūt tu esi Jēzus,
maskējies par dižu plātīzeru.
Kāpēc tu tā izrunājies,
zinādams, ka tevi par to nogalināšu?
Uzrādi dokumentus.
Baraba.
Brauciet.
Gribi mūs kapā iedzīt?
Dievs neradīja cilvēku, lai pret to izturētos kā pret cūku.
Jā, un neradīja to necaurduramu.
Es esmu necaurdurams.
Mani sadūruši daudzkārt.
Divas reizes augšstilbā,
tad kreisajā rokā un plaukstā,
labajā plecā un vēl mutē.
Tāpēc varu droši sacīt, ka esmu nemirstīgs.
Nēģeri, beidz.
Vienīgā vājā vieta ķermenī ir papēdis.
Tikai tur mani var nogalināt.
Skaista pasaka.
Taču man nav laika klausīties.
Gaidiet šeit.
Es tūlīt nākšu.
Miers ar tevi!
Vai šeit ir māte Marija?
Vai tu esi Toms?
Nē, Klerenss, viņa dvīņubrālis.
Gribēju aprunāties par jūsu dēlu.
Lai viņš ienāk.
Nāc!
Kāda daļa tev ar manu dēlu?
Mēs ar draugiem
gribētu ko vairāk uzzināt par Jēzu,
kādi bijuši viņa iedvesmas avoti.
Varbūt noskaidrot, kā viņš veic savus trikus.
Kādus trikus?
Kā viņš dziedina, uzceļ no mirušajiem,
staigā pa ūdens virsu un tamlīdzīgi.
Viņa trikus.
Mans dēls nekad mūžā nav rādījis trikus.
Ļaudis tos dēvē par brīnumiem.
Tavai zināšanai, viņa Tēvs patiešām ir īsts.
Tu?
Dievs.
Klau,
es tikai gribu zināt, kā viņš
rada ilūzijas. Kā viņš tās…
Jaunais cilvēk, ja tu būtu instruments manā galdnieka kastē,
tad ne tas asākais.
Jāzep!
Viņam ir pavājš prāts.
Māte Marija, tev nav man jāstāsta nepatiesība.
Es neticu Dievam.
Un nevēlos ticēt.
Gribu tikai zināt,
kā Jēzus panāk ļaužu uzticību,
lai to no viņa iemācītos.
Neviena no tām nav nepatiesība, mans bērns.
Skaidrs.
Un tu biji jaunava,
kad uzzināji, ka gaidi bērnu?
Tas par to, ka smejies.
Vārds "jaunava" ir sagrozīts.
Daži saka "neskarta".
Citi - "neprecēta".
Es biju tieši tāda, un tas ir Dieva ziņā.
Mēs ar Jāzepu nebijām precēti, kad man piedzima dēls.
Labi…
Tātad tu esi viņa paps?
-Nē! -Nejēga!
-Es tikai cenšos saprast… -Nē!
-Tas Kungs. -Skaidrs.
Es mierīgi dzīvoju savu jaunavas dzīvi,
biju nevainīga,
kad man parādījās eņģelis vārdā Gabriels.
Un sacīja: "Esi sveicināta, izredzētā!
"Kungs ir ar tevi.
Redzi, tu tapsi grūta
un dzemdēsi dēlu,
un dosi viņam vārdu Jēzus."
-Un tu tam visam noticēji? -Nu…
Jāzeps nebūt neticēja.
Taču tad eņģelis Gabriels parādījās arī viņam.
Skaidrs.
Un redzi, man piedzima dēls.
Dieva dēls.
Piedod, ka smejos…
Tātad tu paliec pie šī stāsta?
Vai tā?
Cita stāsta nav.
Ja tu viņu kādreiz būtu sastapis,
tad zinātu.
"Tas ir apsolītais Mesija!"
Kad viņam bija astoņi gadi,
viņš uz ielas taisīja māla baložus.
Kāds garāmgājējs viņam sacīja:
"Tev nevajadzētu to darīt sabatā."
Jēzus atvainojās.
Es atvainojos.
Sasita plaukstas.
Un visi māla baloži atdzīvojās un aizlidoja.
Viņš vienmēr bijis īpašs.
To zināja visi.
Nu labi.
Jūs tiešām tam ticat. Labi.
Klau, es atnācu, jo gribēju uzzināt,
kā Jēzus paveic trikus,
bet izskatās, ka jūs esat nolēmuši
man stāstīt to pašu, ko visi, tāpēc…
Mans mīļais bērns,
atrodi ticību.
Tad saņemsi atbildes uz visiem jautājumiem.
Labi.
Par daudz linguna hašiša.
Kāds dumiķis!
Aprunāsimies par ticību.
Ticība izraisīs cilvēces bojāeju.
Divi gladiatori stājas viens otram pretī.
Viens tic, ka viņš būs uzvarētājs.
Otrs zina, ka sakaus pretinieku.
Kurš no viņiem uzvarēs?
Zināšanas ir stiprākas par ticību.
-Zināšanas. -Atkārto.
Zināšanas ir stiprākas par ticību.
Zināšanas ir stiprākas par ticību!
Tas, kurš reiz bija netīrs, akls sikspārnis,
tagad ir visu redzošs ērglis.
Es redzu. Es redzu!
Es redzu!
Atkal zināšanas ir stiprākas par ticību!
Es spēju staigāt!
Lūdzu, dziedini mani nākamo!
Mans draugs, Kungs veic tikai vienu brīnumu dienā.
Man žēl.
Šekels pie šekela!
Šekelu bez skaita!
Vai jūs ticat, ka cilvēks var piecelties no pīšļiem?
Atsākt elpot?
Melis! Tas nav iespējams.
Šis vīrs ir miris.
Jūtos miegains.
Ak, mironi,
celies!
Atver acis.
Elija?
Elija.
Elija, runā… Elija.
Jūs katru dienu dodat romiešiem.
Tagad dodiet tam Kungam.
Šeit ir vairāk nekā 1000 šekelu.
Brāli, tu varēsi atdot parādu Jedidjam.
Sagādāt jaunu mitekli mātei.
Un daļu atlicināt man, jo mīli mani.
Tad es dabūšu Mariju Magdalēnu savā teltī.
Tu esi kā tas ugunīgais debesu ķermenis,
kas vienmēr karājas pie debesīm
un uz kuru nespējam skatīties.
Brīnums.
Skaties uz mani!
Tas ir radīšanas brīnums,
kuram dien dienā nepievēršam uzmanību,
tāpat kā mūsu pašu eksistences
neaptveramajam brīnumam,
un tāpēc joprojām apšaubām Viņa eksistenci.
Zināšanas ir stiprākas par ticību.
Muļķības!
Šis vīrs ir krāpnieks!
Dārzeni.
Pazīstu viņu kopš bērnības.
Esmu aplaupījis.
Brīnums, ka esi tikpat mazs.
Skat, tas ir viņš.
Mesija.
Es pazīstu vīrus, kam pieder vergi.
Vergi!
Kas savā rīcībā nesaskata neko ļaunu.
Kā mēs varam vērtēt cilvēka…
Kā mēs varam tik zemu vērtēt cilvēka dzīvību?
Kā vienam cilvēkam var piederēt otrs cilvēks?
Un tomēr…
Nevar smieties, citādi izklausās…
Esmu nācis jūs mācīt…
Esmu nācis jūs apgaismot.
Es esmu…
Saki, Klāns.
Runā pārliecinoši.
Tāpēc mēs sapulcējāmies.
Es esmu jūsu jaunais Mesija.
Es esmu jūsu jaunais Mesija!
Es ticu!
Šis vīrs melo par garu pasauli.
Viņš runā ļoti jēgpilni.
Viņš pelna lielu naudu.
Tie, kuri nav…
Būs viņa parāds jāapliek ar augļiem.
Varat pielūgt viltus pravieti,
bet es esmu jūsu īstais Mesija.
Man jārunā ar savu brāli.
Tu nedrīksti.
Baraba, laid viņu pie manis.
Miers ar tevi!
Un ar tevi!
Tagad ej prom.
Ko tu dari?
Kāda tev daļa?
Tu izliecies par Mesiju.
Ja zini, ko daru, kāpēc vaicā?
Gribu zināt, kāpēc tā dari.
Par to es nešaubos.
Lai vari par to uzskricelēt savā Toma evaņģēlijā.
Kā tu uzdrīksties šeit nākt un kaut ko prasīt?
Tu kalpo visiem visās malās,
bet uzgriez muguru tai, kura tevi dzemdējusi.
Tu sauc sevi par Dieva vīru.
Kurš Dievs prasa noliegt ģimeni, lai tu viņu pielūgtu?
Varbūt tas pats Dievs,
kurš pieprasa, lai pasaule viņu pielūdz,
bet pieļauj, ka ielās mirst bērni.
-Tu neesi Mesija. -Tas neizklausās pēc tevis.
Tu runā kā tāds romietis.
Tu neesi Mesija, Klerens.
Un tu kaitē īstā Mesijas darbam,
radot šiem ļaudīm viltus cerības.
Mesijas nav.
Glābēja nav.
Vai tu man neteici,
ka nekad vairs nevēlies satikties?
Vai tas nebiji tu?
Jeruzalemes ļaudis,
es jums rādīšu savu pēdējo brīnumu,
izgaisinot šo vīru.
Ej prom.
Klāns.
Mums izdevās. Paskaties!
Kas tev kaiš?
Iecere īstenojas.
Klānss.
Tu taču to vēlējies, vai ne?
Kas es esmu?
Par ko esmu kļuvis?
Gribu, lai tu mani kaut kur aizved.
Elija.
Tur ir vairāk, nekā tu par tiem prasīji.
Paturi atlikumu.
Atbrīvo viņus.
Tie nav parasta cilvēka darbi.
Vergi tavu vārdu ierakstīs vēstures lappusēs.
Nesaki viņiem manu vārdu.
Jūs visi dzirdējāt.
Jūs visi esat brīvi.
Šo izvēli tu vairs nevarēsi atsaukt, brāli.
Tu zaudēsi savu dzīvību.
Bet divdesmit vīri dzīvos.
Tu esi gluži vai neatpazīstams.
Miers ar tevi, Varīnij!
Kas vainas?
Tu izskaties pēc sieviešu piegādātāja.
Vai varam paieties?
Kāpēc par tevi runā kā par Mesiju?
Kāda sieva teica, ka redzējusi tevi staigājam pa ūdeni.
Es pat neprotu peldēt.
Bet esmu mainījies, Varīnij.
Vairs neesmu tāds, kā iepriekš.
Es neticu pārmaiņām.
Es ticu izaugsmei.
Cilvēku maldināšana, sakot, ka esi Glābējs,
tā nav izaugsme, bet meli.
Es nesagrozu patiesību,
uzrunādams ļaudis,
kaut manis veiktie brīnumi nav īsti.
Sagrozi gan.
Jo pats tai netici.
Kad tu tā to pagriez…
Es sāku melot,
lai tavs brālis vairs nemeklētu mani nokaut.
Turpināju melot,
lai tu ieraudzītu, ka neesmu niecība.
Es nesaprotu, kāpēc tev šķiet,
ka man nav mērķu.
Es neesmu nevainojams.
Tomēr arī ne bezmērķīgs.
Galu galā, mēs visi esam tādi, kādi esam.
Un es esmu neprātīgi tevī iemīlējies.
-Klerens, esmu tev teikusi… -Esi aizrunāta.
-Jā. -Neesmu aizrunāta, bet…
Esi aizrunāta.
Nezinu, kurš tev stāstījis
-šo nepatiesību… -Ieliec savas plaukstas manējās.
Nāc.
Tuvāk.
Tagad noliec galvu
un aizver acis.
Tagad pacel galvu un atver acis.
Lēnām.
Saki, ka neesi aizrunāta.
Klerens…
Satiksimies šovakar pie telts. Būs jauks vakars.
Apsolu, ka brīnumu nebūs.
-Kas noticis? -Simsons un Goliāts. Sveiki!
Sasodīts! Tev jābēg.
Es no viņiem nebaidos, Varīnij.
Tos, kas akli seko noteikumiem, ir viegli uzveikt.
Tas, ka vairies no briesmām,
nepadara tevi par niecību.
Kad tu kļūsi pieaudzis?
Tagad.
Nelietis! Apstājies!
Sasodīts!
Cirmuļgalvas.
Kas tad tas?
Marija!
Kas te notiek?
Tā padauza guļ ar nelietīgajiem romiešiem.
Mele!
Jūs, aunapieres!
Padauza!
Marija.
Kāpēc notiesājat uz nāvi šo sievu un vīru?
Tā padauza guļ ar romiešiem.
Un jūs to uzskatāt par grēku?
-Jā. -Jā.
Tad tas, kurš ir bez grēka, lai pirmais met akmeni.
Taču pirms to darāt…
Īzebele, vai ne tā?
-Kā tu zini manu vārdu? -Neraizējies.
Drīz to zinās visi.
Kas tu esi, lai nāktu mūsu mielastā?
Es esmu tas, kurš pastāv,
un ir nācis no nedalāmā.
Un tu, vīrs.
Liec mierā ēzeli.
Es to saodu!
Nē. Es…
Nāc.
Klāns!
Vai tev ir linguna hašišs?
Es ar to vairs nenodarbojos.
Esmu pacēlies augstāk.
Man tu neesi nekāds Mesija.
Tikai atdarini mani.
Ej prom, pagān.
Pagān?
Rupucis nosauca mani par pagānu.
Man patīk, kā tu to dari.
Monotonā tonī.
-Klāns! -"Ej prom."
Klāns, brāli! Es redzēju viņu darbībā.
Jēzu. Redzēju pats savām acīm.
Viņš dziedināja Marijas brūces
-un tamlīdzīgi. -Nomierinies.
-Paklau! -Par ko tu runā?
Viņš lika akmeņiem sastingt gaisā, Klāns.
Apturēja tos un tad nosvieda zemē
-man acu priekšā. -Elija, tu esi satrakojies.
Neesmu vis.
-Ļaudis: "Netīrā padauza!" -Tas nevar būt.
-"Romiešu piegulētāja". -Viņš nav…
-Ko dusmojies? -Viņš nav īsts.
-Ir gan. -Lai ko tu redzēji…
Lai ko tu redzēji, tas nebija pa īstam.
Bija gan.
Kur viņš ir tagad?
Es nezinu. Aizgāja kopā ar Mariju.
Viņa aizgāja kopā ar Mesiju. Ir mainījusies.
Zaudēs galvassegu un visu pārējo.
Vai vajadzētu paturēt galvassegu?
Tu atnāci.
Es ierados.
-Elija! -Kas ir?
Nesapņo.
Iesim!
Tur ir viens no mesijām.
Dēvē sevi par Klānsu.
Esi piesardzīgs.
Viņam līdzi ir aizstāvis.
Miers.
-Klerenss. -Sveiks.
Es sagādāšu naudu, ko esmu tev parādā.
-Tikai dod man laiku. -Viss ir piedots.
-Paldies. -Esi svētīts.
Sagādājiet viņam dzērienu.
No sirds pateicos.
Paldies.
Neceri, ka atstāsi uz mani iespaidu.
Neesmu atstājis iespaidu?
Nāc.
Klānss.
-Jā? -Kas notika?
Es viņu noskūpstīju.
Nē, Klāns!
Jā, es apzinos.
-Zinu, ka… -Nē.
Ak nē, Klāns!
Viņa tevi piemānīja.
Kāpēc, Varīnij?
Es nezināju.
Baraba. Elija.
-Atkāpies! -Nesit Mesijam!
-Klāns… -Klusu!
Muļķi.
-Liec viņu mierā. Lūdzu! -Tā es viņu lieku mierā.
Klāns,
rādi brīnumu un bēdz.
Lido prom!
Trāpīgi sacīts.
Tu visiem stāsti, ka esi Mesija.
Sludini viltus pravietojumus.
Tomēr nespēj uzburt naudu, ko esi man parādā.
Vīri, pārmāciet šo viltvārdi.
Tad taviem vīriem šodien būs jāmirst…
-Nē. -…Jedidjas kungs.
-Baraba. -Sāksim.
Nē. Baraba.
Tie, kas gatavojas mirt,
sveicina tevi, ķēniņ.
Vai redzi, kādu muļķību esi pieļāvis?
Paskat, kurš uzvar.
Nav nepieciešams.
Visi tavi vīri šovakar mirs.
Stāt!
Mums pavēlēts
apcietināt
visus pašpasludinātos Jūdejas mesijas.
Tas attiecas arī uz tevi, Klerens.
Tikai pār tavu līķi.
Laikam tu esi varonis.
Drosminieks. Kāpēc par tādu vienmēr uzdodas?
Paldies, ka atklāji sevi.
Lai varam to ātri atrisināt.
Pagaidiet!
Tu, melnais lauķi!
Asmens bija no ēģiptiešu tērauda.
Baraba.
-Iecirta pļauku. -Jā.
-Vīri nepļaukā vīrus. -Zinu.
-To dara sievas. -Tev jābēg.
-Es no viņiem nebaidos. -Baraba, bēdz!
-Mēs esam stiprāki. -Bēdz!
-Pārāki par viņiem. -Bēdz!
Ļaunu nav darījis.
Vai redzat?
Viņš atkal grib mesties man virsū.
Esat liecinieki, ka dzīvība ir briesmās.
-Ko? Viņš bēg. -Dod man šķēpu.
Laid vaļā!
Apturiet viņu.
Laidiet viņu!
Bēdz!
Paldies.
Nē!
Kāds neticami izturīgs rāpulis.
Šķēpu.
Mērķē uz kājām.
Nē.
Jūs, nelieši!
Atlaidiet mani!
-Šķēpu. -Esi viņu apturējis.
Gļēvulis!
Gļēvuli, tu nogalināji Barabu!
Nelietis!
Atlaidiet mani!
Bez žēlastības nogalināji viņu?
Centurion, atnes manus šķēpus.
Pie visiem svētajiem…
Otrs papēdis, maitasgabal!
Es esmu…
nemirstīgs!
Jā! Jā! Bēdz!
Notveriet viņu!
Vediet prom Mesiju.
Lietojiet ieročus, ja nenāk labprātīgi.
Nē.
Vai tiešām tu novēli nāvi sev un saviem draugiem?
Es nevaru atļaut sagūstīt šo vīru.
Klānss ir viens no labajiem ļaudīm.
Jā, reizēm mums rodas domstarpības.
Vienmēr iekuļas nepatikšanās.
Taču lai es šeit stāvētu un ļautu viņu sagūstīt,
spīdzināt
un piesist krustā…
Ko lai saku?
Tu laikam nezini, kas es esmu, romieti.
Tu esi Jedidja Baisais, vai pareizi?
Pretēji visu uzskatiem, neciešu šo iesauku.
Dzīvē netrūkst nīstamu parādību.
Piemēram, tavi ļaudis.
Sākot ar jūsu uzskatiem
un beidzot ar to, kā saule apspīd pārogļoto ādu,
es ienīstu jūs visus.
Es zinu, no kurienes
tevī ceļas tāds naids.
No vājās pašapziņas.
Vājuma atskārsmes.
Dvēselē tu esi mazs zēns,
tērpies metāla plāksnēm rotātā kostīmā.
Tiešām?
No kā tad man tik ļoti bail?
No mums.
Kas esam patiesi neuzveicami.
No mums, kas par spīti jūsu pūliņiem
atsakāmies padoties
un staigājam nesatricināmā cerībā,
spoži mirdzot saules staros.
Mēs, kas lolojam šo pasauli priekā,
kaut jūs mums atņemat visu,
pilnīgi visu.
Mēs skaidri zinām,
ka nekādu apspiedēju nav, mans draugs.
Tikai vārguļi.
Zināšanas ir liela vērtība, Jedidja Baisais.
Ar tām var paveikt varenas lietas.
Piemēram, mierīgi palūgt saviem vīriem paiet malā,
jo man savukārt ir zināms tas,
ka meitene, kurai tūlīt nocirtīšu galvu,
ir tava mīļotā māsa Varīnija.
Iespaidīgs monologs.
Nākamreiz, kad tevi ieraudzīšu, tu mirsi.
Sagūstiet viņu!
-Nē! -Novāciet rokas!
Būs labi.
Klānss ir izdzīvotājs.
TREŠĀ GRĀMATA
KRUSTĀ SIŠANA
Kur viņš ir?
Ievediet ieslodzīto!
Ne vienmēr ir jākliedz.
Mesija!
Tas ir viņš?
Vai tu esi viņš?
Skatoties, kas ir "viņš".
-Klerenss? -Klerenss.
Klerenss, jaunais Mesija.
Mans vārds ir Klerenss.
Taču es neesmu Mesija.
Atzīstu, ka esmu pārkāpis dažus likumus.
Audzēju un pārdodu linguna hašišu.
Un šo to nozogu romiešiem,
kā piemēram, gardo medalu.
Un ir kāda meitene…
Kā jau vienmēr, ne?
Laikam gan.
Taču viņa
manī nesaskatīja to, ko es viņā.
Tāpēc slēdzu derības ar viņas brāli,
bet man misējās.
Viņš draudēja nogalināt, ja 30 dienās neatdošu parādu.
Tāpēc nolēmu kļūt par Mesiju.
Kā citādi?
Un pierādīt visiem, arī savam brālim,
ka neesmu niecība.
Cerībā dabūt meiteni,
kuru mīlēju.
Un?
Vai dabūji meiteni?
Nē, meiteni nedabūju.
Dabūju šo prāvu.
Melis! Viņš ir Mesija.
-Neesmu vis. -Viņš ir Mesija!
-Izbeidziet. -Klusu!
Izbeidziet. Tās bija nieka viltības.
Apmāns. To nedarīju pa īstam.
Mani meli kļuva nekontrolējami.
Redzi, tu esi radījis sarežģītu situāciju.
Romas vadība man pavēlējusi
sist krustā visus tā sauktos "mesijas".
Pamatīga ķeza.
Tu apgalvo, ka esi vainīgs tikai tajā,
ka mīlēji sievieti, kura nemīlēja tevi.
-Vai pareizi? -Tieši tā.
Jā, jūsu godība.
Diemžēl tu
atzinies arī krāpšanas noziegumā.
Ka esi šarlatāns.
Melis un narkotiku tirgotājs.
Tu esi zvērs, kas barojas no nabago izmisuma,
kas ļaunprātīgi izmanto viņu uzticību, lai gūtu peļņu.
Tu taču atzīsties šajos noziegumos, vai ne?
Sasodīts. Ja jūs to tā pagriežat…
Melis!
Ko tu dari?
Klusumu!
Tavi ļaudis nav apmierināti ar tevi, Klerens.
-Tu joprojām melo. -Nē.
Uzskati sevi par Mesiju, bet melo, lai glābtu ādu
un turpinātu musināt ļaudis uz sacelšanos.
Tā nav taisnība.
Tas nepavisam nav tiesa.
Ak tā?
Iesim to noskaidrot?
Vediet viņu uz ūdens tvertni.
-Ko? -Ko? Nē! Pagaidiet!
Es neesmu Mesija!
Pagaidiet. Nē! Decimus, es…
Tātad.
Man grūtības sagādā tas, ka es neticu jūsu dievam.
Taču ticu, ka jums ir tiesības
pašiem savām acīm pārliecināties,
ka nekāda Mesijas nav,
ka Glābēja nav
un ka jūsu dievs ir izdomāts.
Iztēles auglis, ko esat radījuši, noliegdami to,
ka jūsu dzīvības,
jūsu nožēlojamās, sīkās dzīvības
pieder Romai!
Klerens, esi tik laipns un parādi, kā staigā pa ūdeni
pāri šim baseinam manās laipnajās rokās.
Ja to spēsi,
būšu pirmais romietis Klerensa baznīcā.
Es nespēju staigāt pa ūdeni.
Neprotu pat peldēt.
Tā jau man likās.
Labi…
Kad būšu iekritis, tu mani atbrīvosi?
Kad būsi noslīcis, varēsi doties. Uz priekšu!
Neraudi.
Ir jau labi.
Ko?
Velna milti!
Ak nē!
Tas ir neprāts.
Mesija!
-Mesija! -Mesija!
Mesija!
Es neesmu Mesija!
Neesmu. Tas ir kaut kāds apmāns.
Ko tas nozīmē?
Sagūstiet viņu!
Nē! Paga!
Labi!
Es nebūtu ļāvis tev noslīkt.
Tagad man tevi jāsit krustā.
Miers ar tevi, Klerens!
Miers ar tevi, Tom!
Tev klājas labi?
Ne pārāk.
Tāpat kā mums visiem.
Redzēju, kā staigāji pa ūdeni.
To darīja Dievs.
Tātad tu tici?
Nē, es neticu.
Es zinu.
Man patiešām ir žēl, Tom,
ka viss tā beidzās.
Nē, tev nav jāatvainojas.
Klerens, piedod man.
Par to…
Ka neuztvēru tevi nopietni.
Ka aizgāju no mājām, pamezdams māti.
Ja es būtu bijis labāks brālis,
tevis te tagad nebūtu.
Viss notiek tā, kā tam jānotiek.
Brāli, lūdzu, piedod man.
Es tevi mīlu, brāli.
Es mīlu tevi.
Jūs atskārtīsiet to,
kas bijis apslēpts jūsu acīm.
Jo nav nekā apslēpta,
kas netaptu redzams.
Viens no jums ir nodevējs.
Informācijas atklājējs.
Kurš tas ir?
-Es viņu nogalināšu. -Jā.
Tas, kurš mērks Marijas Magdalēnas maizi
mērcē.
Mums jāmīl mūsu ienaidnieki
un jālūdz par tiem, kas mūs vajā.
Tas nav mūsu mērķis.
Mums laiks uzbrukt.
Esam revolucionāri.
Ne pacifisti.
Nē!
Tava griba ir pretrunā ar sirdsapziņu.
Grēks tevī nevēlas, lai tu ēd maizi.
Nē! Tu maldies.
Kamēr labais tevī
vēlas, lai atzīsties.
Tu esi kļuvis vājš, Jēzu.
Uzklausi mani.
Es esmu…
Man negaršo Marijas gatavotais ēdiens.
Tas ir pārāk ķiplokains.
Izbeidz.
Nē.
Tā mērce, draugi.
Tā mērce!
Tā noņem ķiploku garšu.
Tas nenozīmē, ka kādu esmu nodevis.
Es ceru, ka tev
padomā nav kas seksuāls.
Visu dienu raugos uz statujām.
Un saprotu, kāpēc romieši vienmēr ir tik dusmīgi.
Man patīk šis vīrs.
Tu man tiešām patīc.
Tāpēc, ja nodosi man Jēzu no Nācaretes,
es tevi atlaidīšu.
Ko tu teici?
Viņš tiem sastāstījis, ka visi cilvēki piedzimst vienlīdzīgi.
Tā ir biedējoša doma, es zinu.
Taču tu…
Tu alksti varas, bagātības
un stāvokļa.
Vēlies pierādīt savu vērtību.
Pasaki, kur atrodas Jēzus, un es tev došu…
Tūkstoš šekelu.
-Tu esi asprātīgs. -Divtūkstoš šekelu.
30 sudraba gabalu vai nāvi. Izvēlies.
Es, protams, izvēlos sudrabu, ne nāvi.
Taču man tev jāsaka,
ka Jēzus nav viņa īstais vārds.
Turpini.
Viņa vārds
ir Jūda Iskariots.
Jā. Viņš plāno gāzt Romu.
Es teicu:
"Nē! Es to nedarīšu. Es mīlu Romu.
Draugs ir romietis."
Jūda nav Mesija.
Viņš jau darbojas mūsu labā.
Mums nevajag tevi. Pieņem piedāvājumu.
Tu esi tikai aizstājējs, līdz notversim īsto.
Es viņu nenodošu.
Tava Mesijas dzīvība ir tik vērtīga?
Pat ja uzskatītu viņu par ubagu,
drīzāk mirtu, nekā izdotu Romai.
Tad tev jāmirst. Vediet viņu prom.
Vai mēs varam ko darīt Klānsa labā?
Es runāju par to ar savu tēvu.
Viņš vēl nav atbildējis.
Bet atbildēs.
Drīz.
Nāc.
Vai atlicināsiet kādu monētu
pārtikai, apģērbam un pajumtei?
Būšu pateicīgs kaut par…
Miers ar tevi!
Un ar tevi!
Varīnij…
Klānsam viss būs labi.
Mirt pie krusta - tas nav viņa liktenis.
Atvainojiet.
Es vēlos, lai mani nomazgā.
Gan noberzīsim tīru.
Māsa?
Viņš izskatās…
Viņš izskatās uz mata kā Jēzus.
Tu neesi redzējusi Jēzu.
Jūtu dvēseli.
Paskat tik! Tīrs un šķīsts.
-Kā tad! -Tik uzticams.
Redzi?
Šo?
Oho!
Paskaties uz viņu.
Vēl viens viltus Mesija.
Klerens.
Klerens, vai tu jūties labi?
Nu ir par vēlu mainīties, vai ne tā, Varīnij?
-Klerens… -Kāpēc tu mani nodevi?
Nodevu?
Brālis bija sūtījis mani izsekot.
-Tā viņi tevi atrada. -Tad kāpēc tu bēgi?
Es bēgu tāpēc,
ka, domādama par tevi, zaudēju sevi.
Paskat, kur esam nonākuši.
Varīnij, es velti iedomājos,
ka varētu būt kopā ar tevi.
-Biju neprātīgs. -Nē.
Tu nebiji neprātīgs.
Tu esi nevainojama, Varīnij.
Tieši tāda, kādai jābūt.
Ideālā meitene, kas dzīvo kaimiņos,
bet kurai nav iespējams tuvoties.
Tavs nevainojamais smaids…
Nevainojami skaistās acis…
Tavas pilnīgās…
Esmu pilnīgi tava.
Pilnīgi par vēlu.
-Mani sitīs krustā, Varīnij. -Nē.
-Jā. -Klāns, paskaties uz mani.
-Nē. -Jā.
-Klerens. -Tas nekas.
-Pietiek! -Nē, pagaidi!
-Laiks beidzies. -Nepieskaries man!
Novāc savas rokas!
Elija, nē.
Nenāc. Netuvojies.
Nē, lūdzu!
Dēls.
Māt.
Turies godam.
Velcies!
Viņi vienmēr nolaupa mūsu bērnus!
Klāns!
Dārzeni, uzklausi.
Esam guvuši mācību!
-Atlaid! -Nē!
Atlaid.
Klāns… Nost!
Klāns!
Nē! Klāns!
Vai dzirdat savu Mesiju?
Viņš izlūdzas Romas žēlastību!
Saki man, Mesija.
Kur ir tavs dievs?
Kur viņš ir?
Klāns!
Nē!
Lai Dievs stāv tev klāt, Klāns.
Mans Kungs, es to nesaprotu.
-Mēs varētu iet. -Mums jāgaida šeit, Pēteri.
Jūda mani nodos.
Par 30 sudraba gabaliem.
Pēc trim dienām mani apcietinās.
Un tad sitīs krustā.
Tādēļ es tiku sūtīts.
Cilvēki…
Dieva vienīgā kļūda.
Kungs, piedod viņiem, jo tie nezina, ko dara.
Lūdzu, nevajag.
Man ir laba lūgšana.
Mīļais debesu Tēvs,
nobendē visus šos neliešus.
Iemet tos sēra un uguns jūrā.
Un, ja iespējams,
citus lai aprij lava.
Jo īpaši to mērgli, kurš mani zīmē.
Mēs esam parasti vīri un sievas.
Lielākoties pat neapzināmies, ko darām.
Kad pienāk apskaidrība, ir jau par vēlu.
Visu mūžu esmu piedzīvojis
ļaužu nežēlību vien.
Tie, kam nekā netrūka,
man neatlicināja ne ūdens piliena.
Tie man no muguras norāva drēbes.
Es biju viens no viņiem.
Un tagad to ļoti nožēloju.
Dzīvoju pats sava stulbuma valgos.
Tur tā nelaime.
Mums vajadzīga apskaidrība,
nevis sods.
Gaidi ar maisu.
Pacel acis uz mani, brāli.
Tu vari.
Mans draugs…
Mans brāli…
Nevar būt, ka tās ir beigas.
Lūdzu, saki, ka tev ir kas padomā.
Nevar būt, ka tās ir beigas, Klerens.
Priecājos, ka tu izrunā manu vārdu ar divām zilbēm.
Brāli, man ir ļoti bail.
Tev nav jābaidās.
Ar mums ir Dievs.
Ar mums visiem.
Barabam bija taisnība.
Tu esi ķēniņš.
Iedur viņam ar šo.
Tad neizvilks ne stundu.
Uzmeklē mani no jauna, dēls.
Celies, Klerens,
Aminas dēls!
Tu biji neticīgs vīrs,
taču atbrīvoji vergus, riskējot ar dzīvību.
Tu man neticēji,
bet tad saprati, ka esmu augšāmcelšanās un dzīvība.
Kas tic uz mani, tas dzīvos, kaut arī viņš mirtu.
Mans Kungs.
Subtitrus tulkoja: Gundega Gulbe