Downloaded from YTS.BZ
Pian näkemänne elokuva on suurenmoisen mielikuvituksen tuotetta,
Official YIFY movies site: YTS.BZ
mutta silti todellisempaa kuin luulette.
Jokainen meistä on eloonjäänyt -
synkällä merellä ajelehtivassa pelastusveneessä.
Katsomme laidan yli ja näemme haiden kiertävän kehää.
Ne odottavat.
Katsomme muita eloonjääneitä,
kylmissään, peloissaan, nälissään.
Hekin katsovat meitä.
Ja me mietimme, kuka murtuu ensin.
Tuoko? Vai tuo?
Vai olenko se minä?
Sillä jokaisen eloonjääneen sisimmässä on vielä syvempi ja synkempi meri.
Ja ihmismielen syvimmissä, synkimmissä vesissä -
on haitakin pahempia olentoja.
Olentoja, jotka katsovat meitä kadotuksen kuilusta.
Anteeksi. En kai säikäyttänyt?
Mikäli auttaa, voitte toistella itsellenne:
tämä on vain elokuvaa.
Tämä on vain elokuvaa.
SARAHIN VANHEMPIEN OLOHUONE
Sarah istuu sohvalla vanhempiensa ja veljensä kanssa.
Sophie istuu sohvalla vanhempiensa ja veljensä kanssa.
hän on juuri tullut kaapista, ja äiti itkee ja toruu häntä.
Mitä helvettiä?
Tarkasta, onko maanjäristysvaurioita.
Siis mitä helvettiä?
Tämä on vain elokuvaa.
Hei, pane se pois. En ole ehtinyt vielä katsoa.
Joku kadonnut leffa, joka kuvattiin täällä ysärillä.
Ohjaaja oli "transu". -Ysärillä ei varmaan ollut helppoa.
Ei ollutkaan. Teki itsemurhan kolmekymppisenä.
Masentavaa.
Joo. Olisi ollut kiva katsoa se illalla, mutta...
Elämäsi treffit. -Tuskin.
En tykkää tästä, Sophie. Viime hetken treffit.
Et ole spontaania tyyppiä. -Haista paska. Osaan olla, joskus.
Joo, mutta jos hän ehdottaa tapaamista viime hetkellä,
annat hänelle valtakirjan tehdä niin jatkossakin.
Eihän tuo ole totta. Hermostuttaa muutenkin, älä ole noin...
Okei, hyvä on.
Spence, nämä ovat ensitreffini sitten vaihdoksen. Olen ihan palasina.
Entä se naamahemmo? Jolla on vaimo ja keski-iänkriisiauto.
Naamakaverista ei puhuta. Eikä se mitään ollut.
Totta. Et koskaan vastannut hänen sekstiviesteihinsä.
Seksi on ällöttävää. -Joka tapauksessa, kerro...
Tuo on hyvä.
Oikeasti? -Oikeasti. Älä kyseenalaista stylistiäsi.
Kerro siitä nuoresta miehestä. Nimi, tulevaisuudennäkymät?
Onko hän kiva palvelijoita kohtaan?
Nimi on Adam.
Ja ennen kuin kysyt: transjuttu ei haittaa lainkaan.
Mikä sävy tuo on? -Ei ollut mitään sävyä.
Kyllä oli. -Ei yhtään mitään.
Milloin... Justiinsa tuo.
Ihan oikeasti? -Älä kyseenalaista, nainen.
Okei, hyvä.
Ei tarvitse käydä paskalla ennen lähtöä. -Mihin aikaan näette?
Jumalauta, myöhästyn. -Mene jo. Näytät upealta.
Ihan oikeasti? -Painu kuuseen.
Vittu sentään. Heitätkö ne hormonit?
Kiitti.
Heippa.
Hetkinen, hetkinen.
Kai kullini näkyy näissä? -Ulos!
Näytät upealta. -Kiitos. Minulla on hyvä stylisti.
Ihan oikeasti stylisti? -Ei.
Olisi hyvin voinut olla.
Kiitos. Vissiin.
Ihan sama, kuinka vanha on, ensitreffeillä on aina sama ujo teini.
Olen itse asiassa töissä täällä,
ja työkaverit tekevät varmasti kaikkensa nolatakseen minut,
joten jospa skipataan leffa ja mennään syömään?
Toki. Vaikka haluaisin kyllä tietää, miten he sinut nolaisivat.
Jos jätetään se, jooko? -Selvä. Näytä tietä.
Minä käväisen...
Aivan. Mene ennen kuin räjähdät.
Räjähdät...
No???
Menee tosi hyvin. Unohda se palkkamurhaaja.
Haistakoon se kusipää vittu. Ihan oikeasti?
Joo. Uskomatonta, että hemmo on jahtaaja.
Mikään ei enää yllätä.
Kai jätit hänet siihen paikkaan? -En. Me vähän sekstailtiin.
Ja otin sitten suihin.
Tiesin, että hänessä on jotain vikaa. -Haista paska, et edes tavannut häntä.
Minussa on selvännäkijän vikaa näissä jutuissa.
Et ole selvännäkijä, vaan kyynikko.
Erikoisherkkää kyynisyyttä. Olin kuitenkin oikeassa.
Ja ohjaajaksi olet surkea tekemään luonnearvioita.
Luonteita ymmärrän, mutten ihmisiä.
Mutta pitäisi sinun tietää, kun joku näyttelee tosielämässä.
Inhoan metodinäyttelemistä.
Anna puhelimesi. -Mitä?
Anna puhelin. -Vitut annan.
Minä otan, älä huoli. -Mitä sinä puuhaat?
Adamko se oli? -Niin.
Spencer...
Sori, tapailen vain poikia, joilla on pienempi kuin minulla.
Lähetä, lähetä!
Vitun transu!
Hänellä ei ollut oikeutta torjua sinua.
Niiden pitäisi tietää paikkansa. Olin siinä raflassa aiemmin.
No, tiedän, miltä se tuntuu.
Mutta viime kerrasta on jo aikaa. Minua ei torju enää kukaan.
Sinäkin voit olla sellainen.
Niin voin. -Tule.
Näytät tarvitsevan vielä juotavaa.
Tiedän hyvän paikan.
Tiedän paikan.
Hänellä ei ollut oikeutta kohdella sinua niin. Kyllä se siitä.
Jumalauta.
Spencer, nyt tuntuu... -Mitä?
Pitää nousta. Sinun pitää nousta.
Pitää olla kuvauspaikalla puolen tunnin päästä.
Voi saatana.
Tarjoan tätä neitsyen verta nuoruuden jumalattarelle.
Poikki. -Taas?
Spence... -Hoidetaan.
Miten meni muuten? -Hienosti, kulta.
Seuraavassa otossa taulu pysyy, mutta minä olen paska.
Et tosiaan.
Voi vittu, jumalauta.
Älä jaksa, Spence. Päivän viimeinen otto.
Itse halusit raskaat kehykset, joten auta.
Kulta, minä rakastan sinua.
Tasoittava.
Selvä. Te tosiaan tarvitsitte tuota.
Haluan mennä talviunille koko talveksi. -Se olisi ihanaa.
Kuvaukset eivät siis sujuneet? -Kyllä sujuivat.
Oli vain... Antaa olla.
Hän kävi treffeillä jahtaajan kanssa.
Yök. Tuo hänet tänne ensi kerralla.
Saalishuoneen seinälle tarvittaisiin lisää heppejä.
Moi, kaikki.
Moi, Crystal. -Terppa.
Sophie, sain idean esitykseen. Ihastut takuulla.
Se sai inspiraation Harry Potterista. -Yök.
Sen nimi on "JK Rowling on mulkku".
Tosi hyvä. Palaan ihan pian.
Katso vähän...
Sori, olin jossain kaukana. -Ehkä kuitenkin lähempänä.
Tämä on tangoa. -Niinpä.
Minä astun sivuun. -Kiitos.
Pitikö oikeasti kikattaa?
Storm...
Lasketko leikkiä? -Se oli naistenvessassa.
Perjantaina näitä sai siivota pois koko illan.
Taas joku äärioikeistolainen kerho? -Katson, minne muualle niitä on laitettu.
Voiko joku katsoa, ettei hän juo kaikkea vermuttia?
Kiitos. -Onko vermuttia lisää?
Tuskin näissä paikoissa liikkuu paljon jahtaajia.
Yllättyisit. Kerran näin täällä konservatiivien edustajan.
Hyvä luoja, hänellä oli mitä typerin valeasu.
Olen unohtanut nimen. Täällä ramppaa piilojahtaajia ja tirkistelijöitä.
Tosi kaksinaamaisia. -Eivät kaikki enää nykyään.
En oikeasti enää tiedä, mikä on pahinta.
En koskaan näe, kun niitä tuodaan. Kuin mitäkin ninjoja.
Entä kamerat? -Kun vain olisi piuhat.
Pomo kaivoi jostain boksin romuja ja asensi tänne.
Kylläpä on turvallinen olo.
Älä vittu koske!
Älä nyt. Sinähän haluat. -Sanoin, että älä vittu koske!
Chillaa, lehmä. -Hei siellä!
Niin mitä? Haluatko turpaan? Vitun transulesbo.
Ja nyt herra lähtee!
Anteeksi hänen puolestaan. -Painu vittuun täältä.
Minä en mene kotiin. Ilta on nuori. -Pää kiinni nyt!
Ala painua nyt.
Äläkä tule takaisin, tai revin pääsi irti ja paskannan kaula-aukkoosi.
Sophie, mikä on?
Tuli yhtäkkiä jotenkin...
Etten vain ole tulossa kipeäksi.
Ei taudilla väliä, olen aina kipeä tyyppi.
Näin juuri...
Mitä? -Ihan kuin olisin nähnyt Adamin.
Onko hän täällä?
Ei, sori. Taidan vain olla poikki. Mennäänkö kotiin?
Joo. Nähdään.
Hei, kuka on Adam?
Kuulitteko?
Voi taivas.
Oikeasti. Jos olisi saatu taala joka kerrasta,
kun ollaan lähdetty mestoista selän taakse vilkuillen,
meillä olisi nyt jo oma studio.
Jumalauta.
Tänä iltana tuntui erilaiselta. -Miten?
Hetki vain.
Ihan kuin olisin tiennyt hänen olevan siellä ennen kuin näin hänet.
Selvä. Okei.
Anna se pullo.
Voi jumankekka.
Vittu!
Viranomaiset pyytävät ilmoittamaan pohjavesivuodoista -
ja sameasta hanavedestä ja olemaan juomatta ennen testaamista.
Ihan kuin joku joisi sameaa hanavettä...
Viimeinen suuri maanjäristys oli muistaakseni 1991.
Oliko tuo viimeinen? -Melkein.
Ikäviä poliittisia uutisia. Maa kulkee kohti fundamentalismia ja fasismia -
kunnioitetuimman edustajamme esittäessä uutta lakialoitetta,
jonka mukaan alaikäisen trans- seksuaalisuus olisi "pahoinpitelyä",
jota koskisi rikoslaki sosiaalitoimen saatua ilmoituksen.
Näin uutisissa. Ihmiset voisivat tehdä translapsia auttavista -
lääkäreistä tai vanhemmista pahoinpitelyilmoituksen.
Nillittäjien Gestapo. -Jep.
Voi jumalauta. -Kaikki hyvin?
Tai joo, mutta oikeastaan ei. Olen vähän epävireessä.
Ei yhtään huvita mennä töihin tänään.
Saitko lisätunteja? -Ei, ne menivät Lukelle.
Pomon veljenpoika, tietenkin. -Yksi veltto paska myös.
Polttelee vain myssyä takapihalla, koska tietää, ettei siitä koidu -
ongelmia tai potkuja.
Onko keikkaa tiedossa?
Kaksi on tulossa, mutta nyt ei mitään.
Mitä me tehdään?
Lähdetään maasta?
Samaa paskaa kaikkialla, Spence.
Vastaatko koskaan puhelimeen? -Ei ole tuttu numero.
Entä sitten? -Jos on asiaa, voi jättää viestin.
Luuletko, että se on Adam? Kai poistit hänen numeronsa?
Joo, en... En tiedä.
Moi, Sophie. Zen Lawrence tässä.
Et tunne minua, mutta näin lyhytelokuvasi Smashin,
ja olen aivan innoissani kerronnastasi.
Olisi kiva tavata ja puhua siitä, mitä teet seuraavaksi.
Olen järjestämässä... Nyt menee monisanaiseksi.
Soita tähän numeroon, niin järjestetään tapaaminen. Jooko?
Ciao vaan. Heippa.
Siistiä. -"Ciao"?
Oikeasti?
Soita takaisin. -Kuka muka puhuu noin?
Älä ole noin kyyninen, vaan soita. Voit saada vaikka töitä.
Mistä hän numeroni sai? -En tiedä, kysy häneltä.
No joo, ajattelen asiaa.
Paskat sinä mitään ajattelet.
William Shakespeare kirjoitti: "Kohtalomme ei ole kirjoitettu tähtiin,
vaan sisimpäämme."
Illan elokuvassa kohtaamme nuoren naisen taikauskon hallitsemassa maailmassa.
Kaikki ovat syntyneet jumalien suunnitelmien mukaisesti.
Heidän tahtonsa ilmenee ennusmerkeistä, viskatuista luista, tähdistä -
ja oraakkelin narkoottisista visioista.
Jos tähdet kertovat,
että rakkaasi on käytävä sotaan voittamatonta vihollista vastaan,
hänen on vain mentävä.
Jos luu kertoo, että sinun on naitava kosija,
jota et koskaan voisi rakastaa, se on kohtalosi.
Vai onko? Tarvitaan vain yksi täyttymätön ennustus -
epäilyksen kylvämiseen.
Jos yksi näky on väärässä, kuinka on muiden laita?
Ja eroaako muinainen maailma todella niin paljon omastamme?
Entä jos uskot tilanteen olevan vääjäämätön,
vaikka se ei lainkaan sitä ole?
Lukittu ovihan on lukossa vain siksi,
että joku lukitsi sen.
Etsi avain. Ja ellet löydä sitä,
pitää ehkä tiirikoida lukko.
Vittu sentään, London. Meillä on ovi. -Ette koskaan avaa sitä, joten...
Tuletko ulos tupakalle? -En polta enää.
Et varmaan.
Miten leffan kanssa? Sujuuko? -No jaa. Ihan syvältä.
Niin ajattelinkin. Senkin lahjaton akka.
Miten bändin kanssa?
Olemme surkeita.
Tehän vedätte jotain punkia. Eikö se ole tarkoituskin?
Siis on? Selvä.
Ei ihme, että ollaan surkeita. Siihen ollaan pyritty koko ajan.
Oma syy.
Tiedätkö...
Elämästä puheen ollen. -Me emme puhu elämästä, London.
Nyt puhutaan, kuten huomaat.
Miten menee?
Noin huonosti? -Joo.
Ja...
Entä se, tiedäthän...
Se... -Vaihdos?
Niin, kuinka sujuu? -Tulet enemmän isään kuin tiedätkään.
En tullut tänne loukattavaksi.
No?
En tiedä. -Et tiedä. Miten niin?
Kaipa nyt on vain -
todella rankka vaihe.
Niin. Niin ajattelinkin.
Isä pyysi antamaan nämä. -Ei, ei.
Älä ole tyhmä. Hän tietää, että tarvitset.
Ei isällä ole varaa tähän.
Eipä. On varmaan säästänyt salaa.
Mutta älä kerro äidille. Hän sekoaisi.
Enkä halua, että elät pikanuudeleilla. Okei?
Mistä tiesit, että minulla on nuudeleita? -Haiset paistetuilta nuudeleilta.
Isä on lopettanut juomisen. -Ihan tosi?
Lääkärin määräys ja näin. Siten sai kai rahaa säästöön.
Hyvänen aika.
Miten sinulla? -Säästämisen kanssa? Hyvin menee.
Myin neljännen sijoitusasuntoni. Osakekurssit nousussa.
Kieriskelen rahassa. -Senkin idiootti. Se toinen juttu.
Joo, olen vieläkin kuivilla. -Oikeasti? Mahtavaa.
Kauanko siitä on nyt? -Melkein vuosi.
Tosi hyvä juttu.
Joko helpottaa?
Joo, tavallaan.
Terapeutti sanoi, että se on kuin nälkäinen hirviö sisimmässä.
Kuulostaa tietty kornilta, mutta...
Kun sitä lakkaa ruokkimasta, se tulee hulluksi.
Se alkaa kalvaa sisintä rangaistakseen sinua.
Ja se kirkuu "ruoki minua".
Sitten se alkaa heikentyä.
Mitä kauemmin se näkee nälkää.
Aikamoinen mielikuva. -Aika sairasta minusta.
Minun hirviöni alkaa olla heikko.
Hei.
Tiedän, että olet nyt paskassa jamassa.
Mutta olet tosi lähellä löytää itsesi.
Sinun hirviösi vain ovat ulkopuolella.
Niin, ehkä.
Mitä?
Näistä hirviöjutuista saisi siistin leffan.
Näinpä.
Rööki? -Ei, sinun pitäisi lopettaa.
Haista paska.
Yksi kysymys.
Vieläkö Spence on ihastunut minuun?
Eiköhän.
Niin ajattelinkin.
Kiitos, että tulitte. Kiitos.
Olet ainoa, joka oikeasti laittaa roskansa roskakoriin.
Terve. Ihan tosi?
Joo. Ihmiset ovat kamalia. -En voi väittää vastaan.
Mutta ainakin tiedän, että olet hyvis. Pelastit kissan.
Anteeksi. Kässäri-ilmaus. -Teetkö käsikirjoituksia?
Eikö se näy päältä? -Totta kai. Tosiaan.
Minä olen klassisesti koulutettu pianisti,
joten tietenkin soitan koskettimia 80-luvun coverbändissä.
Vielä minuakin säälittävämpi. -Niin. Inhoan 80-luvun poppia.
Mikä sillä kaverillasi oli silloin illalla?
Niin, Danny. Hänellä on ollut aika rankkaa viime aikoina.
Pääasiassa omasta syystään.
Vaikutti hurmaavalta kaverilta. -Oli ennen ihan kiva.
Olimme nuorempina ystäviä,
mutta viimeiset pari vuotta ovat olleet rankkoja.
Tyttöystävä jätti. Hän lähti yliopistosta ja menetti työnsä.
Yritämme pitää hänet pystyssä, mutta hän alkoi katsoa Jordan Petersonia.
Ja sitä toista pikkukaveria, jolla on kimeä ääni.
Shapiro. -Aivan.
Nyt hän käy läpi sitä runkkarisaatiota.
Yök. -Juu. Mutta näin.
Olen muuten Kriss.
Minä olen Sophie. Mutta ystävät sanovat Sophieksi.
Selvä. Pitää tyytyä Sophieen, kunnes tutustun sinuun paremmin.
Tutustut paremmin? Aika itsevarmaa.
Niinpä.
Täytyy mennä keräämään kaikkien muiden roskat paitsi sinun.
Toki. Ehkä törmätään taas.
Käymme torstaisin Polyester Barissa. Happy hour on 18 - 19.
Jos haluat kutsua minua Sophieksi.
Niin, kuka tietää? Nähdään ehkä siellä.
Kiva.
Ai niin. Älä ehkä tuo sitä kaveriasi.
En tuo. Lupaan.
On aika ilkeää aina syödä edessäni epäterveellistä paskaa.
Ei se ole epäterveellistä. Katso, siinä on salaattia.
Hitto.
Mitäs siinä unelmoit? -En mitään.
Etpä joo. -Miten niin?
Soititko Zen Ciaolle, vai mikä se oli.
Soitin.
Et soittanut. Mikset?
Mitä hyötyä siitä olisi? -Hyötyä?
Se, että hän on tuottaja ja hänellä voi olla rahaa.
Elit nuudeleilla koko kuun rahoittaaksesi uusimman leffasi.
Minä tykkään nuudeleista! -Sophie!
Minä soitan, mutta ei se mihinkään johda.
Ei sitä koskaan tiedä. -Minä tiedän.
Herranen aika, Sophie. Kyynisyytesi on kuin haarniska,
joka on tehty purukumista. -Siis mitä?
Pukeudut siihen suojautuaksesi maailmalta,
mutta et saa sitä enää päältäsi, koska se on kovettunut ja tahmea.
Inhottava mielikuva.
Spencer, kohta minun pitää irrotella oikeaa purukumia -
aulan kokolattiamatoista. Se on minun elämääni.
Siihen minut on luotu, ei mihinkään suureen läpimurtoon.
Hänkin osoittautuu vain lipeväksi paskanjauhajaksi.
Ja ole kiltti, säästä minut kamalilta ruokavertauksiltasi.
Anteeksi. Olen voinut tosi huonosti. -Ei se mitään.
Vielä osaat arvostaa kamalia ruokavertauksiani.
Lakkaa pidättelemästä itseäsi. Pitää tarttua tilaisuuteen.
Et sinä mikään Ed Wood ole, mutta hyvä olet.
Parempi kuin useimmat.
Sinun pitää astua kuvioihin ja tehdä nimeä.
Olen tosi huono siinä. Surkea nuoleskelemaan.
Ehkä. Mutta jos hän piti jutustasi, ei tarvitse nuoleskella.
Olet vain cooli. Juttusi ovat cooleja, koska olet cool.
Okei, se oli vähän imelää, mutta tajuat pointin.
Hyvä on, minä soitan. -Hyvä, koska muuten soitan itse.
Et missään nimessä.
Ei kai tässä ole juustonaksuja? -Ei.
Aika masentava happy hour. Missä kaikki ovat?
Pitävät kai matalaa profiilia. -Kuinka niin?
Etkö ole katsonut uutisia? -Kuvauksissa koko viikon.
Viime aikoina on tullut paljon uhkailuja.
Uudet lait ja se mielenosoitus.
Joka skini ja incel juoksee kaupungilla muna pystyssä.
Teinä kahtena ottaisin taksin kotiin.
Ette ole sattuneet kuulemaan Crystalista?
Minä en. -En.
En tiedä. Hän ei vastaa puhelimeen -
eikä ole ilmestynyt töihin, ja pomo kihisee raivosta.
Hän menettää työnsä, ellei ilmesty pian.
Ehkä hänkin pitää matalaa profiilia. -Ei, hän soittaisi.
Häntä on vaikea repiä puhelimen äärestä.
Toivottavasti hän on kunnossa. -Niinpä.
Tiesittekö hänen masennuksestaan?
Se on aika paha. Välillä hän katoaa päiväkausiksi,
joten kyse voi nytkin olla siitä.
Mutta juu...
Ei inaustakaan. -Paska.
Voitko hyvin? -En.
Nyt on jotain...
Voi jeesus, en jaksaisi tätä paskaa nyt.
Kriss!
Painukaa vittuun, kusipäät.
Jumalauta! -Mitä helvettiä?
Ei hätää, ne menivät.
Tämä on kuin siinä leffassa! Sen voi aistia. Sen tytönkin.
Mitä sinä horiset?
Keitä he olivat ja mitä halusivat? -En tiedä. Seurasivat minua.
Danny kävi täällä kokouksessa, en nähnyt häntä viikkoon,
ja nyt ne seurasivat minua. Sinä tiesit sen.
Niin, tai ei. Ollut koko viikon tosi outo olo,
ja jotkut ihmiset inhottavat. Maanjäristyksestä asti.
Tämä on niin se leffa! -Mikä leffa?
Milloin katsoit sen? -Joku päivä sitten.
Jos odottaisin sinua, en koskaan näkisi mitään.
KAUHUA KUILUSTA
Tämä on tositarina.
Näin tapahtui ja tulee tapahtumaan uudestaan.
Nimeni on Betty, ja tapoin juuri naapurini.
Mutta ei se ollut oikeasti hän. Pitkä tarina.
Kaikki alkoi, kun hän katosi. Viikkoa ennen kuin tapoin hänet.
En häntä, vaan sen.
Se oli maanjäristyspäivänä.
Vertown 1990.
Maanjäristys säikäytti, ja hänet jätettiin hakattuna makaamaan.
Kun hän palasi kouluun parin päivän päästä, hän oli muuttunut.
Vain minä huomasin sen.
No, uusi kovuus ja itsevarmuus huomattiin,
mutta he eivät vaistonneet samaa kuin minä.
Hänen ajateltiin miehistyneen turpasaunasta.
Mutta minä tiesin.
Jokin hänen sisällään oli syönyt hänen minuutensa -
ja kulki nyt hänen nahoissaan teeskennellen olevansa hän.
Kun muut nuoret muuttuivat,
siis epävarmat nuoret ja jopa jotkut kiusaajista,
heidän tiesi vain pelkäävän kännisiä isiään.
Minä vaistosin sen.
Tällä kertaa olen kiitollinen siitä, että elokuvassa selitetään kaikki.
Niinpä.
Minähän sanoin. Nukketeatteriversio siitä, mitä näimme tänään.
Niin, kaipa ohjaaja Betty Palmer teki tämän varoittaakseen ihmisiä.
Kuinka paskalla leffalla varoitetaan ketään?
Eihän sitä uskota, vaikka miten kertoisi.
Ihmiset rakastavat b-leffoja. -Sellaisen minäkin olisin tehnyt.
Yhtäkkiä tajusin, kuinka heikkoja he oikeasti olivat.
He toki näyttävät ja käyttäytyvät pelottavasti.
Mutta mitä minä oikeastaan pelkään? Jotain hemmetin matoa?
En pelännyt enää.
Panisin vastaan. Tekisin sen ennen kuin ne tulevat ulos -
ja levittäytyvät muihin kaupunkeihin, suurkaupunkeihin.
On aika murskata madot.
Kuten jo aiemmin sanoin, tämä on tositarina.
En odota teidän uskovan. En edes tiedä, kelle elokuva on.
Mutta kun he tai ne, joille se on tarkoitettu, näkevät sen,
he tietävät sen olevan totta.
He tietävät, että vain me voimme aistia sen.
Ja he tietävät, mitä pitää tehdä ennen kuin on myöhäistä.
Lähetetään tämä Stormille ja Krissille. -Krissille myös?
Niin, hän on mukana tässä sonnassa myös. -Totta.
Mitä? -Ei mitään.
Ennen kuin käynnistämme illan elokuvan, haluan kysyä teiltä jotain:
mikä tekee hirviön?
Oliko tri Frankensteinin luomus hirviö heti herätessään eloon -
kylmällä laboratoriopöydällä?
Vai tuliko hänestä hirviö vasta luojansa hylättyä hänet?
Hän jäi pärjäämään omillaan maailmassa,
joka on vihamielinen -
kaikkea erilaiseksi ja epätavalliseksi koettua kohtaan.
Ypöyksin maailmassa,
jota voisi kuvailla hirviömäiseksi.
Katupartiolaisemme iskivät taas toissailtana.
He suojelivat kahta paikallista teiniä päällekarkaukselta.
Poliisi väitti, että huhut lisääntyneistä viharikoksista -
ovat liioiteltuja, ja pyysi jälleen katupartiolaisia -
olemaan ottamatta lakia omiin käsiin ja ilmoittautumaan.
Minulla on parempi ajatus.
Maksakaa heille. He tekevät hyväksemme enemmän kuin te koskaan.
Seuraava biisi on teille, partio. Jatkakaa samaan malliin.
Hei, Sophie!
Hei, isä.
Hei, satuin olemaan kulmilla.
Ajattelin käydä moikkaamassa. -Moi.
Töihin menossa? -Niin.
Miten pyyhkii?
Ihan hyvin. -Hyvä. Kiva.
Kiitos, isä. Tiedät mistä.
Juu, ei mitään. Ajattelin, että siitä olisi apua.
Oli tosiaankin. -Juu.
No... Halusin vain käydä katsomassa.
Vaikka ei nyt pelkästään.
Kaduilla on aika kummaa menoa.
Tiedät ihmiset. LG...
No, sinä tiedät. -Joo, mutta kyllä minä pärjään.
En väitä, että sinä... Minä...
Kuule.
Ihmisiä on alkanut kadota, ja jos rehellisiä ollaan,
meillä ei asemalla ole hajuakaan siitä, mitä tapahtuu.
Etkä sitten kuullut tätä minulta,
mutta kätemme ovat sidotut, joten emme voi...
Mitä tuo tarkoittaa? -Haluan vain, että olet turvassa.
Okei?
Olisi varmaan hyvä olla menemättä siihen baariin vähään aikaan.
Selvä, joo. Aivan.
Hyvä.
Heitänkö sinut töihin?
Se olisi kiva. Kiitos.
Luulin kyttien olevan perässä ennen kuin tajusin sen isäksi.
Hitto.
Kauankohan voimme jatkaa ennen kuin he keksivät meidät?
En tiedä.
Olenko se vain minä, vai tuntuuko normielämä tosi omituiselta nyt?
Vittu joo. Tuntuu eräänlaiselta...
Tyhjiöltä?
Ehkä.
Hitto, Spence. Tämäkö on uusi normaalimme?
Luulemme kaikki tunnistavamme sortohallituksen sellaisen nähdessämme.
Sotilaat marssivat, diktaattorit tervehtivät,
on keskitysleirejä.
Mutta kuten illan elokuva osoittaa,
on sorrolla hallintaan keinoja,
joita useimmat meistä eivät koskaan huomaa.
Ehkä siksi, että ne eivät vaikuta meihin.
Mutta keitä "me" oikeastaan olemme?
Ja mistä tiedämme kuuluvamme mihinkin joukkoon?
Illan sankarimme on ulkopuolinen, avaruusolento.
Omituinen olento niin sanotun normaalin maailman lumoissa.
Vai onko hän?
Entäpä jos tämä outolintu ei olekaan outo?
Entä jos normaalina pitämämme maailma -
ei olekaan sitä, miltä näyttää?
Entä jos hyväksytty normaali onkin sitä outoutta?
Ja ehkä, mutta vain ehkä,
hullut ovat kaapanneet vallan hullujenhuoneella.
Vieläkö odotat? -Joo.
Oikeasti? Se kusipää. -Ihan sama. En välitä.
Sophie, moi! Mahtavaa tavata.
Anteeksi, että myöhästyin. George Millerin väki soitti.
Harkitsevat tulevansa meille kuvaamaan uutta Mad Max -leffaa.
Kysyivät, jos saisin rasvattua koneistoa hieman.
Kaikki hyvin? -Joo, harrastan parkouria.
Parkouria, siisti homma.
Joo, vaikka en ole kovin hyvä.
Missä käytöstapani ovat?
Olen Zen. -Hei, Zen. Ovatko vanhempasi buddhisteja?
Ei, kuinka niin? -Kunhan ajattelin.
No...
Minä tilaan. Haluatko toisen? -Ei tarvitse, kiitos.
Hei!
Moi! Otan kofeiinittoman soijalatten tuplana.
Kiitos.
Kiitos, että suostuit tapaamaan.
Kaikkihan hoitavat nämä videopuheluina ja sähköpostilla nykyään,
mutta minä haluan kaiken olevan käsinkosketeltavaa.
Haluan tavata ihmiset kasvokkain, aistia hieman, keitä he ovat -
ja kurkistaa heidän sieluunsa, niin sanotusti.
Ei henkilökohtaista tapaamista voi korvata millään.
Varsinkaan tällä alalla, kun on tehtävä työtä ja tultava toimeen -
ikään kuin ihmisinä. Ei minään aivottomina työmuurahaisina.
Tiedäthän? -Joo, ehdottomasti.
Näin lyhytelokuvasi. Aivan mahtava! Huippukamaa.
Raaka, hauska. Kuin Jake Watersin elokuva.
Ahaa... John Waters? -Aivan. Tosiaankin.
Tonneittain potentiaalia, huippukamaa.
Olen järkkäämässä tapahtumaa paikallisille indie-elokuvantekijöille,
LGBQt+-ohjaajille.
Se on tilaisuus esitellä nousevia lahjakkuuksia.
Kiva. Kuulostaa hienolta.
Meillä on siis näytös.
Sitten puheita, ja siitä alkaa varainkeruu.
Meillä on tilaisuus...
Sophie? Sophie, voitko hyvin?
Rahoitusvirrat, niin.
Olen mukana. Ehdottomasti. -Hyvä. Mahtavaa.
Olen todella pahoillani. Tapaaminen odottaa.
Anteeksi. Heippa.
Ei mitään. Lähetän hakutietosi eteenpäin.
Siitä tulee mieletöntä!
Tunne oli päällekäyvä, siinä oli jotain todella suurta.
Elokuvassahan aukolle jämähtäneet madot munivat.
Ällöttävää.
Sitä paikkaahan me etsimme. Mitä tehdään?
Se täytyy pysäyttää. -Mutta miten? Montako niitä on?
Ei montaa. En tiedä, mutta enemmän kuin meitä.
Voisimme polttaa koko vitun rakennuksen.
Se voisi toimia.
Olemme rikkoneet viime aikoina kaikkia lakeja, joten mitä tuhopoltosta.
Sytytin yhden niistä rakennuksista aikoinaan. Katto sortui sisään.
Mitä?
Olin 15.
Se oli vahinko. En... -Teinipojat ja tulitikut.
Jos nyt ajatellaan, niin mistä löytäisimme sytytysainetta?
Isipapalla on bensa-asema.
No, kuinka tehdään? -Kuinka poltit sen vahingossa?
Olimme sisällä. Kuinka pääsemme sisään?
Miksei potkita ovea sisään? -Enpä tiedä. Näyttää aika vankalta.
Jos vain koputetaan.
Koputetaan, ja kun ne avaavat,
kysytään haluavatko he puhua Jeesuksesta, Herrastamme Vapahtajasta.
Et ole tosissasi.
Hei, olisiko aikaa puhua Jeesuksesta, Herrastamme Vapahtajasta?
Mitä tämä on?
Hemmetinmoinen haju. Jestas. -Voi hyvä helvetti.
Siinä ovat. Kadonneet henkilöt.
Heitä emme kyenneet pelastamaan. -Voi luoja.
Crystal?
Kusipää.
Minne Adam katosi? -En tiedä.
Haetaan hänet myöhemmin. -Hyvä on.
Se on hänen sisällään. Se munii, tunnen sen.
Mitä helvettiä sinä teet?
Minä luovutan. -Mitä?
Annan kaiken olla, saatana! -Et sinä saa.
Haista paska. Miksen? -Koska et saa.
Koska en löydä Adamia yksin. En aisti heitä niin kuin sinä.
Mitä järkeä? Vaikka löydämme Adamin, muita on tulossa.
Tulee uusi maanjäristys, ja taas niitä ilmaantuu lisää.
Emmekä voi mitenkään estää sitä tapahtumasta.
Entä sitten? Ei murehdita tulevia. Taistellaan nyt.
Kuten Betty taisteli.
Betty on kuollut.
Madot saivat hänet lopulta. -Ei, hän voitti ne.
Ei voittanut.
Ne menivät hänen päänsä sisään ja pysyivät siellä.
Niin ne tekevät. Se on se pahin kauhu.
Niiden ei tarvitse edes olla olemassa ollakseen todellisia.
Ei ole totta. -Katso ulos. Katso tätä.
Ne voittavat jopa hävitessään.
Betty tiesi sen. Siksi hän teki itsemurhan.
Hän tiesi, ettei kestäisi. Hän tiesi sen toivottomaksi.
En minäkään ole tarpeeksi vahva. -Sinä olet vahvin, jonka tiedän.
Joten vittuun ne natsimulkut ja kaikki muut.
Ei niitä yhdessä yössä lyödä, mutta tämän eteen voi taistella.
Tämän yhden jutun puolesta. Se riittää hyvin minulle.
Sinulla on kyky aistia madot.
Sen takia olet erityinen. Se voi koskea jotain muutakin.
Ties miltä paskalta voit vielä ihmiset pelastaa.
Vaistoat, kun joku ei ole oma itsensä.
Mitä hyötyä siitä on kun en edes tiedä, kuka itse olen?
Tuo on ihan paskaa. Tiedät sinä.
Älä päästä niitä pääsi sisään. Ne voittavat, kun epäilet itseäsi.
No sitten ne taitavat voittaa. -Ei!
Mitä hyötyä on tuntea itseni, kun en voi olla oma itseni?
Minulla ei ole koskaan varaa mennä leikkaukseen,
vaikka haluaisin. Hyvä, kun on varaa hormoneihin.
Ja nyt vitun fasistihallitus tekee kaikesta vielä vaikeampaa.
Sophie...
Vaikka murskaisimme niistä jokaisen, menetämme silti asunnon.
Minun täytyy muuttaa taas.
Kiihkoilijat äänestävät kiihkoilijoita. Mikään ei tule muuttumaan -
tai paranemaan, eikä tuska kaikkoa koskaan.
Ja nyt...
Olen löytänyt jonkun, joka rakastaa minua omana itsenäni,
ja katoaa sitten noin vain.
Paskanmarjat. Okei?
Minä rakastan sinua sellaisena kuin olet.
Ja veljesi rakastaa ja isäsikin omalla tavallaan.
Ja kyllä tämä jotenkin ratkaistaan.
Vitut kaikesta, me pärjätään. Ei sinun tarvitse muuttaa kotiin.
Jos pitää vallata talo, niin mehän ollaan punkkareita.
Olen murskannut kalloja ja kuristanut muinaisen, pahan loisen.
En kai minä vuokraa pelkää?
Ja Betty oli täysin yksin. Älä unohda, että sinä et ole.
Meillä on toisemme ja Storm.
Kuinka löydämme Adamin? Hän on varmaan jo häippäissyt,
ja muninut Sydneyssä tai Melbournessa. Ja sitten ollaan tosi kusessa.
En tiedä, mutta yrittää pitää. Koska ellemme yritä...
Jätämme vain ongelman jonkun toisen hoidettavaksi.
Paska.
Olen niin helvetin tyhmä.
Älä! -Katso tätä.
Kuvittele olevasi aivan yksinäinen paha loismato,
joka tarvitsee hyväuskoisia munimiskohteita. Minne menisit?
Mehän menemme miekkariin. -Storm ihastuu ikihyviksi.
Rakastan tätä.
Ennen kuin alat kumautella päitä yhteen, pitää löytää se hemmetin olio.
Avataan pari fasistikalloa ja katsotaan, mitä sisältä löytyy.
Toivottavasti ei tarvitse.
Vaistoatko noista pahveista jotain? -En mitään.
Katso nyt niitä. Jos tuossa oltaisiin me tai BLM-miekkari,
poliisi olisi heti paikalla. -Ei juuri yllätä.
Minä luulen... -Voi vittu.
Kaikki hyvin? -Ei, tunsin jotain. Hän on täällä.
Jossain. Ihan helvetin kamalaa.
Kuin hän olisi peloissaan tai epätoivoinen.
Eli siis vaarallinen.
Jos ihmevoimani eivät olisi näin heikot, tietäisin, missä hän on.
Tuolla.
Et jumalauta tee tuota!
Storm, varo!
Storm!
Vittu. No, minä pelastan hänet.
Minä pelastan sinut. Ala tulla.
Ei!
Voin pelastaa hänet. Ei!
Ei!
Sophie, pitää mennä! -Olen tosi pahoillani.
Seis!
Adam? Adam!
Olet koko ajan ollut yksi meistä.
Me tulemme. Meillä on enkelin kärsivällisyys.
Ajan myötä opit rakastamaan meitä.
Me... -Pää kiinni!
Kusipää.
Hienoa, poikki.
Vielä yksi otto. Naamio takaisin. Valo alkaa mennä.
Ainako tämä on tällaista?
Jep. Yhtä loistokasta kuin tarjoilijana pubissa.
En tajua, kuinka te kaksi jaksatte.
Ei meillä muuta ole. Olet tosi hyvä.
No niin, kääntykää. Klaffi eteen.
Kamera käy. -47A, otto 69.
Olkaa hyvä.
Ennen kuin suljet television ja käyt yöpuulle,
kysy itseltäsi tätä:
Jos juuri näkemäni tapahtuisi oikeasti,
jos olennot kadotuksen kuilusta ryömisivät ylös -
ja hyödyntäisivät hauraita kehojamme ja pelokkaita mieliämme,
mistä tietäisit, että vierelläsi nyt oleva ihminen -
tosiaan on se, joksi häntä luulet?
Ja oletko sinä itse tosiaan se, joka luulet olevasi?
Hyvää yötä, katsojat. Kauniita unia.
Ja muistakaa:
pitäkää silmällä kadotuksen kuilua.
Mitä helvettiä tämä on? Mitä olen muka tehnyt?
Minulla on oikeus...
Jos vielä yrität huijata meitä, tulemme perääsi.
Ja Zen...
Älä yritä kusettaa queer-ohjaajia.
Ciao vaan.
Tekstitys: Sami Siitojoki www.junefirst.tv