INSPIRERET AF BEGIVENHEDER NEDSKREVET AF TACITUS ÅR 60 E.V.T.
DET ROMERSKE RIGE UNDER KEJSER NERO STRÆKKER SIG OVER DET MESTE AF EUROPA
ÉN REGION, BRITANNIA, STÅR IMOD
PÅ ØEN MONA KNÆLER 330 DRUIDER FORAN EN ROMERSK INVASIONSSTYRKE
DE VAKLER IKKE I DERES TRO PÅ EN MYTISK FRELSER, EN KRIGSGUDINDE
Fremad!
ROM
Suetonius Paulinus, general over 14. Gemina og 20. Valeria Victrix!
Hvilke ordrer udstak du som praefectus castrorum?
Vi rykkede frem i tredobbelt formation.
Kohorte et, to og fire, tre og fem som støtte, rytteri på flanken.
Og hvad gjorde kultlederne på Mona, da de så dine invasionsstyrker?
De messede, som var de i trance.
Selv om de stod over for 14. Geminalegion, -
- knælede disse erfarne keltiske krigere?
Troede de, at deres religiøse ledere ville frelse dem fra jeres sværd?
Ja, det lader det til.
- Dræbte du dem? - Som min pligt over for Rom bød mig.
Kelterne tror på furierne, -
- kvindekrigere, der står for hævn og genfødsel.
De tror, en kvindekriger vil befri dem fra romernes besættelse.
De må ikke finde deres befrier.
Jeg har forbudt kvinder at beklæde magtstillinger -
- af militær, retslig og anden art.
Vi har ikke brug for endnu en kvinde som min mor.
Det forbud skal overholdes under trussel om streng straf.
Det gælder især stammerne i Britannia.
Javel.
BRITANNIA ICENERPROVINSEN
Du forskrækkede mig.
Jeg elsker dig højere og højere for hver dag.
Du har gjort mig til verdens heldigste mand.
Og du, min konge, -
- har gjort mig til den stolteste mor, hustru og dronning.
Lad mig tage dig lige nu. Ligesom i gamle dage.
Mit sind er omtåget.
Jeg sover ikke, men er heller ikke vågen.
Jo, du er i hvert fald vågen.
Hvis vi gør noget her til morgen, min ædle og tapre icenerkonge, -
- vil det være for øjnene af adskillige tjenestefolk, -
- en håndfuld vagter og to nysgerrige piger.
- De er vågne, ikke? - Jo.
Må jeg spise morgenmad med jer?
Du og hele fortet, Ciaran. Lad, som om du er hjemme.
Jeg har rejst hele natten og er sulten.
Han er sulten. Jeg er sulten!
Jeg gnaver knogler.
- Hvordan går det i Camulos? - Vi har fået en ny prokurator.
- Catus Decianus. - Bør jeg være bekymret?
Han er romer og hader at være her.
Han vil søge om at komme hjem ved det mindste tegn på opstand.
Undskyld, Ciaran. Mit afkom har vildt blod i årerne.
- Fra deres mor. - Dit "afkom" er datter af en konge.
En meget klog datter, der vil blive en stor dronning engang.
- Så er der latinundervisning, piger. - Godmorgen, piger. Er I klar?
Små bæster.
Vi betaler en lærer for at lære vores døtre besættelsesmagtens sprog, -
- så de kan begå sig i fremtiden.
En fremtid, hvor deres fars styre vil være et minde om en gammel koloni.
Vi må tilpasse os for ikke at ende i kulden som barbariske briganter.
Jeg elsker min barbarkone.
Nå, du skal tale med Ciaran, og jeg skal til et kosmetikarrangement.
Bagefter tager pigerne og jeg på marked. Vi finder dig.
- Lov mig, I altid vil det. - Det lover jeg.
Sid ned. Spis. Det skal ikke gå til spilde.
Vi importerer fin kosmetik fra Germania, Gallien og Serica.
Nogle af tingene er så dyre, at kejseren gisper, -
- når han skal betale hustruens regning.
Kraftige øjenbryn er ikke på mode denne sæson.
Kindrødt. Rød okker importeret fra Belgien -
- og stødt i en morter til det fineste pulver.
Farven på din tunika er smuk. Hvor har du den fra?
Fra bosættelsen, uden for de romerske sikkerhedslinjer. Der er det billigt.
Skal vi tage dertil?
Undskyld, vi leder efter bosættelsen.
- Den vej. - Tak.
- Hvad er der i vejen? - Vi bør ikke tage derhen.
Rolig, romerne er overalt. Se, hvad de gør ved tyve.
Det er ikke forbrydere, men kristne.
De kristne skiller sig ud, så romerne korsfæster dem.
- Lad os gå tilbage. - Jeg køber en rulle stof.
Og så skynder vi os hjem. Kom.
Hvilke andre farver har du?
Nodens, guden for hunde og jagt, forbudt af kejser Claudius.
Nodens er ikke en guddommelig personifikation i kejserens kult.
Guderne skænkede kun mennesker klogskab, dyd og troskab.
Hvis kejserens kult er så dydig, hvorfor dræbte man så druiderne?
Tal om noget andet!
Se, trinovanterkrigere.
Boudica.
Hold mund!
Det er Boudica.
- Hvorfor knæler de? - Hvad betyder Boudica?
- Hun var trinovanterdronning. - Mor er icenerdronning.
Jeres mor er en trinovanter, der blev icenerdronning.
I deres øjne er hun mægtigere end den romerske kejser.
Hun er som en gud for dem.
Talte din slave dårligt om kejseren?
Hun mente ikke noget med det. Hun er tjener, ikke slave.
Er du noget særligt for de barbarer?
Landstrygere, der lever fedt af romerske tributter.
Jeg ved ikke, hvem de er. Kom, børn.
Din slave talte nedsættende om kejseren.
En dronning kan godt give lidt vin. Eller skal jeg fortælle romerne -
- om din rebelske slave?
Du går for vidt! Vi finder jeres far.
I skal ingen steder. Find en legionær!
Løb.
Ved du, hvad jeg gjorde i dag?
Jeg stod foran en række centurioner -
- og måtte sværge, at min kone er en høflig og blid kvinde.
En vidunderlig mor, der bare holder af at væve.
Jeg gjorde intet for at provokere dem. Det sværger jeg.
Jeg måtte forhandle med større ihærdighed i dag, -
- end jeg har gjort i flere år. Det var faktisk ret spændende.
Men jeg vil ikke gøre det igen, så vi sender tjenere til byen, -
- hvis du vil have noget særligt. Såsom en blå tunika.
I hvert fald det næste års tid.
Hvad betyder det?
Boudica? Hun var en legende før druidernes tid.
En vild gudinde for stolte krigerfolk, -
- der var for stædige til at forhandle.
Nogle tror, hun vil komme tilbage og befri os fra romerne.
Hvorfor mig?
Min elskede.
Du og jeg giftede os som unge.
Du er af stolt byrd.
Barbarblod bruser i dit hjerte, -
- og det kan de se. Det er umuligt at skjule det for den slags folk.
For de kan se, hvad du har nået i livet.
Det fylder dem med håb.
Er det noget dårligt?
Det gør måske romerne bange, siger jeg bare.
Så hold dig fra byen og barbarerne i et par uger.
Selvfølgelig.
Du bliver nødt til at holde mig som fange.
Barbarer!
I uhyrer! I må ikke slå mig ihjel!
Hvor er den mjød, du lovede mig?
Skal den fjerne den fæle smag af din romerske vin?
Hvis den gør mig fuld, drikker jeg den.
Så fandt jeg endelig mine tre bedste krigere.
Skræmmer vores evner jer, drenge?
På ham!
Sådan går det, når man kæmper mod en konge.
- Jeg går tilbage til fortet. - Tag mine vilde døtre med dig.
- Jeg skal tale med min dronning. - Den vej.
Hvad er der galt med ham?
Når en mand går i krig og mister sin familie og sit hjem, -
- går latter og sværd ikke længere hånd i hånd.
Du skulle have set hende kvinden håndtere et sværd.
Det var imponerende. Hun angreb uden tøven.
Jeg vil nu ikke have, mine døtre bliver briganter.
Krigere, der aldrig kan stole på nogen.
Den slags lever ikke længe.
At kunne forsvare sig -
- er vel ikke så dårligt?
Du har tydeligvis trinovanterblod i årerne.
Men brug den vildskab på fornuftig vis.
Ikke på en blodtørstig måde.
Brug den til at være en god dronning.
- Fang mig! - Så du vil være en rigtig kriger?
Lad os tage hjem. Jeg har noget til dig.
Det er ikke rigtig en gave fra mig.
Det indgik i din medgift. Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle bruge det til.
Men jeg har indset noget. Du kan nok lægge dit ophav bag dig, -
- men dit ophav vil aldrig forlade dig.
Hvad er det, far?
Beskyttet i århundreder af druiderne -
- for furiernes dronning, Boudica.
Tak, far, min konge.
De gamle smede brugte glemt magi til at lave den slags sværd.
Se, hvordan farven ændrer sig i de flimrende flammer.
Som om selve gudernes jordkraft er smedet ind i bronzen.
Det er fantastisk.
Måske skal du lægge sværdet fra dig nu.
Mor!
- Hvad ser du på? - Det ved jeg ikke.
Det er måske en forudanelse.
Om noget godt, forhåbentlig?
Romerne er her!
Legionærer, stå ret!
Gør plads for vores højagtede prokurator, Catus Decianus.
Legionærer, udad!
Icenerne byder jer velkommen til vores land.
I dag hylder vi imperiet. Kom med os indenfor.
Flot. De behagede jer, ikke sandt?
- Har de romerske lærere? - Det har de.
Se, Maximus, jeg sagde jo, de havde romerske lærere til deres børn.
I Afrika så jeg en dansende abe, -
- der var blevet trænet af en romersk lærer.
De kan lære alle den mest basale kultur.
Selv disse barbarbørn.
Hvor længe vil I beære os med jeres tilstedeværelse?
Et år. Måske to.
Vi tager af sted i morgen. I behøver bare mætte mit lille følge i aften.
Og min lønkonvoj den 15. hver tredje måned på vej til Fallbrookskoven.
Bare rolig, min ven, vi er ikke kommet for at plyndre jer.
I må blive, så længe I vil. Det er en ære at beværte jer.
Sig mig, Prasutagus, har I selv bygget dette fort?
Nej, stedet er gået i arv i familien.
Jeg har bare forbedret det og holder det ved lige til næste generation.
- Så din familie stjal det fra nogen. - Købte det eller vandt det.
Mine forfædre undgik helst vold. Jeg forsøger at følge traditionen.
Min konge er indbegrebet af civilisation her i landet.
Massivt fundament.
Pløjejord, som I holder frodigt med gødning fra græskvæget.
Jorden holder ikke på fugten på grund af afstrømningen.
Og udsigten? Frit udsyn til alle sider.
På en klar dag kan man nok se helt til Watlingvejen.
Ja.
Man forstår, fortet har været så efterstræbt det seneste årtusind, -
- min britiske konge.
Vi tjener jer godt her, herre.
Ja, det gør I så sandelig.
Vi er nødt til at være meget velopdragne briter.
Det svin kan gøre det surt for os.
Vi må handle klogt og gøre os selv uundværlige.
Du har naturligvis ret.
Gør klar til afgang. Vi tager på patrulje et par dage.
Vi fanger banditter og kvægtyve og giver Catus Decianus dem som tribut.
Ser han, hvor farligt her er, får han måske mindre lyst til at bo her.
- Du er en klog mand. - Jeg rider med.
Jeg trænger til motion.
Jeg tørster efter dig, kvinde.
Kun du kan væde min tørre sjæl.
Mor, far!
- Er skolen slut? - Lad mig se grundigt på jer.
I må love mig, I altid vil blive ved jeres mors side. Lover I det?
- Det lover vi. - Hold jer varme, alle tre.
Det lover jeg.
Du skal vide, at jeg elsker dig. Og det vil jeg altid gøre.
Jeg elsker også dig.
Mændene er tilbage. Luk porten!
Længe leve icenernes dronning.
Hil Cæsar Augustus Nero.
- Hil dig, Catus Decianus. Kom med. - Jeg bliver ikke.
Jeg føler, at min tilstedeværelse vejer tungt på de lokales humør.
I lægger for meget i almindelig nysgerrighed.
- Modtog I min tribut? - Ja, det gjorde jeg. Og jeg takker.
Du har skænket mig halvdelen af dine besiddelser.
- En særdeles gavmild føjelighed. - Jeg er glad for, I er tilfreds.
Det sagde jeg ikke. Da du er en kvinde, -
- kan og vil Rom ikke anerkende dig som dronning.
Ingen kvinde anses værdig til at regere over andre.
Det er at gå imod Rom, senatet og imperiet!
Og en fornærmelse mod kejseren.
At forsøge at bestikke mig til at lukke øjnene for denne hån, -
- denne fordrejning af vores love, er en forbrydelse!
- Og den skal straffes hårdt. - Jeg forstår ikke, hvad I mener.
Så lad mig gøre det letforståeligt for din barbarhjerne.
Jeg tager ikke halvdelen af dine besiddelser.
Jeg tager hele dit rige. Og du skal piskes.
Og ligeledes dine børn for øjnene af dig.
Åh, du ser på Ciaran.
Ham, der fortalte mig, hvor din mand ville være, -
- den dag han blev dræbt.
Romersk guld kan omvende de svage og begærlige.
Lad være at gøre modstand.
Nej, lad være!
Jeg er beskikket af imperiet. Min magt er skænket af kejseren selv.
Mit ord er lov, som var det Neros!
Al jord og andre besiddelser -
- ejet af Prasutagus tilhører nu mig.
Hil Nero.
Nej!
Det her var en gave fra Nero.
Man holder det ind i ilden -
- og trykker det derefter mod en ulydig slaves ansigt.
Slaven brændemærkes som hans ejendom. N R. Nero Rex.
Men i dit tilfælde kan N R stå for "nec regina".
"Ikke længere dronning".
Oprørske britiske barbarer, der ser op til dig, -
- vil se dette mærke, le og blive mindet om din falskhed.
Den forbudte lugt af brændende kød.
Stille. Du må komme med os.
Du må ikke dø her. Vi er nødt til at fortsætte.
Piger...
Piger?
Hvor er mine døtre?
Er der sket noget med dem? Hvor er mine døtre?
Nu husker jeg det.
Jeg forstår ikke, hvad der skete. Du må føre dem til mig.
Jeg vil kramme dem. Hvor er mine børn?
Vi... er dine børn, Boudica.
Jeg...
Jeg vil se mine piger.
Der er du, mor.
Mine dejlige børn.
Undskyld.
I må undskylde, jeg ikke kunne beskytte jer.
Jeg kæmpede så hårdt.
Jeg gjorde alt.
- Det gør ikke noget, mor. - Nu er vi her sammen med dig.
Til munden.
- Hvad? - Til tænderne.
Hun siger, en kriger skal kunne bide.
Hun stjal den fra en død centurion.
- Jeg er så glad. - Du må spise noget.
Hun er kriger. Og spåkone.
Hun siger, du skal være dronning og dræbe romerne.
Vi er her for at hjælpe dig, mor.
Mine dejlige børn.
Du er nødt til at spise.
- Hvad øver I jer på? - At bruge våben.
Skal en trinovanterkvinde kæmpe?
En trinovanterkvinde kan alt. Det bedste er, at de kæmper.
Kan vi være sammen lidt? Jeg har næsten ikke set noget til jer.
- Undskyld, vi forstyrrede dig. - Det gjorde I ikke.
- Kan jeg hente noget til dig? - Jeg har alt det, jeg har brug for.
- Hun har taget sig godt af jer. - Hun er vores veninde.
- Hvor er hendes børn? - Romerne dræbte dem.
- Hun havde også døtre. - De vil have dig som dronning.
Du blev udvalgt.
Jeg blev ikke udvalgt, men forrådt. Mit eget folk lod det her ske.
De mener, at Catus udvalgte dig, da han brændemærkede dig.
Nej, det er et ydmygelsens mærke.
I trinovanternes øjne er du bestemt til at samle stammerne.
Og dræbe romerne.
Husker du, hvad Catus befalede sine mænd at gøre foran din familie?
Ja, undskyld. Jeg er rigtig ked af det.
Du er stadig icenernes dronning.
- De har brug for dig som aldrig før. - Du har intet valg.
Vent. Nu skal jeg vise dig det.
Halsen, under armen.
Håndleddet.
Et stød i maven er ikke dræbende. Det er der, deres panser er tykkest.
Halsen, under armen, under panseret.
De steder skal du gå efter. Vis mig det.
Godt. Halsen!
Ja.
Det er til dig.
Hvor har du det fra?
Catus gav det til en romer. Jeg dræbte ham. Nu er det dit igen.
Lad være med at græde. Vi må ikke vise svaghed.
Et bronzesværd hører fortiden til. Det bliver sløvt og er tungt.
- Det er farligst for en selv. - Ikke det her sværd.
Hvem benytter mit træningsområde?
Du er iceneren, der skal redde os, ikke?
- Man kalder hende Boudica. - Et flot navn.
- Jeg har ikke valgt det. - Jeg ser mærket i dit ansigt.
Og jeg har set, hvad en nihalet kat gør ved en ryg.
Men gør det dig egnet til at lede trinovanterne?
Hvorfor skal du være leder i stedet for mig?
Jeg er bare Boudica.
Jeg har været romersk hjælpesoldat og ved, hvordan de træner, -
- hvordan de kæmper, og hvordan de tænker.
Nu er jeg desertør og dødsdømt. Det samme er mine mænd.
Men jeg er vendt tilbage for at befri mit folk fra romersk trældom.
Så træd til side.
Er det, hvad du vil udfordre romerne med?
Bronze var fint, da vi kun havde det.
Jernsværd... det er moderne krigsførelses våben.
Må jeg?
Det ligger skidt i hånden, er tungt og dårligt afbalanceret.
Det er uden liv. Derfor bruger vi ikke bronze. Jeg gør dig en tjeneste.
Hvad?
- Hvad? Jeg gjorde dig en tjeneste. - Hvor blev hun af?
Det var et elendigt sværd, kunne enhver kriger se.
Strømmen er kraftig. Hun risikerer at drukne.
Nu får jeg dårlig samvittighed.
Hvad ser I på?
- Måske vælger sværdet sin ejer. - Hvordan rettede du det ud?
- Det var sådan, jeg fandt det. - Det tegner interessant.
Jeg har været bueskytte i Armenien, sporfinder i Spanien, -
- soldat for Rom...
Jeg har aldrig set noget som dette.
Vi bad jordens guder sende os en leder, og det har de nu.
Dronning Boudica. Knæl.
Acceptér mig og mine mænd som dine loyale tjenere.
Jeg havde det fint med at være kollaboratør og hustru.
Nu er de to piger det eneste, -
- der er tilbage af mit gamle jeg.
Tror du, jeg kan gøre det her?
Du er den eneste, der kan.
Ja.
Smedet af catuvellauniske håndværkere -
- før trinovanternes og icernernes tid.
Et symbol på din dronningeværdighed.
Stjålet af de romerske indtrængere og nu givet tilbage til dig.
Vælger du den kongelige halsring, Boudica?
- Tag den på. - Du skal vælge den. Det er din.
I de fire konger af Kents navn: dronning Boudica!
Boudica!
Jeg er Boudica. I er mit folk.
Vi befinder os i en farlig tid.
- Vi kæmper for vores frihed. - Ja.
Vi kæmper for vores ære. Romerne kæmper for penge.
Romerne får løn den 15. hver tredje måned.
Om to dage vil Catus lede en konvoj med penge fra Londinium til Venonis -
- og derfra til Eboracum.
Det fører ham direkte mod Fallbrookskoven.
Og her vil vi ligge i baghold.
Catus Decianus har en enhed på 80 mand.
Han har også hjælpetropper, rytteri og lejesoldater.
- Han vil knuse ethvert baghold. - Det er en perfekt mulighed.
Romerne har stjålet vores guld i 20 år.
- Nu skal vi tage det tilbage. - Vi må planlægge en krig.
Wolfgar, hvis du ikke er bag mig i Fallbrookskoven, -
- kæmper jeg mod Catus alene. Men jeg vil kæmpe mod ham.
Du er bindegal.
Nej, jeg er lige så klar i hovedet, som jeg altid har været.
Jeg må vide, om du er med mig eller ej.
Giv mig mit sværd.
Tak.
Var det kun mig, der så det?
Hun narrede det her pak med sine numre.
Måske vil det også virke på de romerske hjælpetropper.
Vores verden er fuld af tegn.
Hun må være den udvalgte.
I er ikke meget for det, vel?
- Jeres tavshed siger alt. - Du kræver meget af simple folk.
Man skal udnytte mulighederne. Og Catus i skoven er en mulighed.
- Har jeg ikke ret? - Du bør ikke handle så egenrådigt.
De kalder mig dronning, og så drager de min plan i tvivl.
- Vi gør det bare alene, piger. - Se bag dig, mor.
Det, man siger om dig, er rigtigt. Vi har valgt dig som vores dronning.
- Boudica! - Boudica!
Træd væk fra vejen, britiske barbar.
Hvem taler du til?
Stands!
Dig, bondetøs.
- Du var jo død. - Jeg er din dronning.
Eller har dine ambitioner gjort dig blind?
Min dronning.
Jeg ved ikke, hvorfor du er her, men du er nødt til at gå nu.
Jeg er dronning og vil tale med jeres leder, Catus Decianus.
Hvis du ikke forsvinder nu, korsfæster han dig denne gang.
Sig til ham, at icenernes dronning vil forhandle.
Hvis du ikke siger det, bliver du pisket ligesom mig.
Det kan jeg godt love dig.
Kig godt på mig.
Hvis I får børn, vil de spørge om mig.
Hvor er den forbandede dronning, der vover at standse min kohorte?
Svar, din tæve.
Det sårer mig, I ikke genkender mig, kære Catus.
Har tiden været så hård ved mig?
Hun er jo forrykt. Hug hovedet af hende, -
- og gør ikke holdt for den slags ligegyldige sager igen!
Jeg er dronning Boudica, leder af icenerne, trinovanterne, kelterne -
- og sakserne blandt de nordlige briter.
Jeg er hustru til kong Prasutagus.
Og dit blod vil slet ikke være nok til at sone de ugerninger, -
- du har udsat mig og mine døtre for, Catus Decianus.
Ja, kom tættere på og se godt på mit ansigt.
Så du husker det.
Boudica.
Nec regina!
Dit ar er helet.
Mine mænd foretrækker at træne med levende mål.
- Måske skal jeg give dem lov. - Nu, mine børn.
Hvad er det for noget hekseri?
Han gemte sig i skoven.
Hil dronning Boudica.
Forræder!
Forræder! Forræder!
Du skulle beskytte ham!
Stop! Det er slut.
- Du skulle beskytte ham! - Vi har vundet.
Min dronning, det er slut.
Det er først slut, når alle romere er væk.
- Min dronning? - Vi rider til Camulos.
Guvernør Paulinus ser stadig tiden an i Rom.
Hans Geminalegion udrenser Anglesey for druider, -
- så det er det perfekte tidspunkt. Vi skal have druiderådets støtte.
- Det sørger du for. - Du mener det alvorligt.
Du er vist en smule vanvittig, min dronning.
Men krig begunstiger de skøre.
Hvad skal du?
Jeg skal vel tale med rådet og finde en grund til at invadere Camulos.
- Det skal du. - Ja.
Når du drikker af Catus Decianus' kranium, er din sejr total.
Det er en tradition.
Der har været dårlige varsler for den romerske besættelsesmagt.
De forudser modgang for Nero, men medgang for Britannia.
Og hendes dronning... Boudica.
- Rådet støtter din sag. - Det støtter os.
Vi kan udrette alt.
- Du ser på mig. - Din hånd er på mit knæ.
20 år med at dræbe fjender og jage deres koner. Tilgiv mig.
Du er tilgivet. Men rører du mig sådan igen, -
- dræber jeg dig, før din lille ven når at rejse sig.
Hvis jeg ikke allerede havde to koner...
Som du dog kan sige det, Wolfgar.
Ingen ville dømme os.
To krigerledere, en mand og en kvinde, -
- smedet sammen som kul og jern til stål i krigens esse.
Jeg er kong Prasutagus' kone.
Vær venlig at gå.
Du er nået langt, Boudica.
Livet er flygtigt.
Vi skal alle dø. Du, dine døtre.
Hvad har mine døtre med det at gøre?
De er i dit sind, for du overlevede. Det gjorde de ikke.
- De er her. - Som snefnug i luften.
De er så smukke at se på. Man fanger et i hånden, -
- og når man kigger, er det væk.
Som gåsehud, vinterens første åndedrag.
De vil altid være hos dig, Boudica. Som ånder.
Elsk det, du kan.
Glem aldrig, hvad det er, du elsker. For det gør dig til den, du er.
- Jeg vil dø. - Det skal du nok.
Men først skal du lede din hær igen.
Druiderådet har godkendt din færd til Camulos.
- Og hvis jeg nægter? - Du må gøre, som du vil.
Der er ingen regler i denne verden. Undtagen dem, døden har fastsat.
20 år som lejesoldat, og ingen druide har nogensinde velsignet mig.
Det er derfor, du har været uheldig, Wolfgar.
Du må hvile dig, dronning.
Kan du se dem? Kan du se mine døtre?
Det er gode piger. De opfører sig pænt.
- De venter på dig. - Jeg spurgte: Kan du se dem?
- Kan du se dem? - Vi ser dem i vores hjerter.
Hent hende noget at spise. Hun er træt. Nu!
Du er nødt til at vågne, mor.
Angriber du Camulos, kommer romerne efter dig.
De sender bueskytter for at dræbe jer.
Jeg dræber alle, der kommer, og deres familier.
Du er nødt til at gøre det, mor. For os. For far.
Det ville ikke være sket, hvis jeg ikke havde valgt at blive dronning.
Det var ikke dit valg, mor.
Men hvis jeg ikke var dronning, ville vi stadig være sammen.
I ser så virkelige ud.
Jeg kan mærke jer, lugte jer.
Men jeg ved, I ikke er virkelige.
Vi er her hos dig, mor.
Du må gøre dig klar. Tiden er inde.
Romerne dræbte mænd, kvinder og børn, da de indtog Camulos.
De gjorde byen til et rekreationssted for gamle centurioner.
Vil du tilgive og glemme?
Skal vi vende hjem og leve en dag til?
- Lad dem rådne op. - Sådan taler min dronning.
Angrib!
Hold stand!
Du bliver en flot centurion, Ivan.
Du ved, jeg ikke kan lide det pis.
- Boudica. - Vi mødte den romerske guvernør.
Han var kendt for at tabe hovedet.
Boudica!
En smuk hævn.
Det er ikke slut. Men det er en begyndelse.
Hvorfor fejrer de ikke sejren?
- De udholder smerte som hyldest. - Til hvem?
Marco...
De lader sig brænde med dit mærke for at hylde dig, min dronning.
Romerske soldater har deres mærke. Nu har dine mænd deres.
Men ved de, hvad det betyder?
Det er da lige meget. De kan ikke latin.
Det vigtige er, at det er dit mærke.
De er din hær nu.
Hvad laver du?
Romerne er stolte af deres formationer, -
- og mine mænd nyder at overtage de besejredes faner.
Det er de her enheder, du har gjort det af med.
Krigsbytte, min dronning.
Det er slet ikke nok.
CAMBRIDGESKOVEN
Boudica!
Hold formationen! I må ikke bryde den!
Angrib!
Hold formationen!
ROM
- Det er farligt at blive her. - Hvorfor demonstrerer mit folk?
Krigen i Europa har været dyr. Folket har brug for en sejr.
Det er den rædsomme kvindes skyld.
Det var jeres love og ordrer, der udløste opstanden.
Boudica virker ustoppelig.
Kære Paulinus...
Jeg er musiker, ikke kriger.
- Rom har svigtet mig. - Kom med os.
- Hvordan skal jeg forsvare mig? - Vi gør jer ikke noget.
Jeg behøver bare træde frem og synge for at skabe fred igen.
Jeg vil give Rom den sejr, I ikke kunne.
Gør tropperne klar til afgang. Vi sejler i morgen tidlig.
Nero er død.
Paulinus vil skabe sig et navn ved at knuse os.
Paulinus' mænd er rigtige soldater, -
- der kæmper med krigsmaskiner.
Jeg håber, du er klog nok til at få os ud af det her inden, Wolfgar.
De sender forstærkninger. Vores folk har brug for at komme til kræfter.
Vi vender tilbage til foråret med flere mænd nordfra.
- Hvad vil mine mænd ikke tænke? - Dem bør du også sende hjem.
Tiden er inde til at trække sig.
Jeg kan ikke tabe! Lad os gøre det her færdig.
Du kan blive stærkere end nogen britisk konge før dig.
Jeg beder ikke mine mænd kæmpe om vinteren.
Det bør dine mænd heller ikke gøre.
Når dine mænd hører, han er taget af sted, bliver der uro.
Han elsker dig, men du har afvist ham.
- Lig med ham, så bliver han her. - Han bliver konge, du dronning.
Sammen vil I trodse skæbnen og knuse den romerske hær.
Jeg kan kun elske én mand.
Hvad siger dine døtre?
Det var vores hurtighed, der knuste romerne.
Hvis vi handler beslutsomt, kan vi gøre en ende på besættelsen.
Det bliver uden mig. Du sender udmattede mænd i døden.
Jeg kan beordre, at du skal blive. Eller få dig dræbt.
Det kan du... men det gør du ikke.
Sørg for at få det hele med.
Jeg er ikke fordømmende.
Vi ses igen til foråret, når sneen er smeltet.
Du er kejserinde over jorden, -
- himlen, månen.
Men du vil altid være min dronning.
Gør jer klar. Vi tager af sted ved daggry.
Hvem sender de mod mig?
General Gaius Paulinus marcherer mod Watlingvejen for at møde dig.
Så...
...vil vi tage imod ham.
Vi bruger deres overmod mod dem. De vil ikke byde på reel modstand.
De er amatører. Og vi er professionelle.
Holder man hovedet højt af stolthed, ser man ikke den ujævne vej forude.
Boudica, dræb dem alle!
Jeg er her ikke...
Jeg er her ikke for at prale af stolt byrd eller genvinde mit rige.
Jeg er her for at kæmpe frihedens sag!
For de hovmodige romere er intet helligt.
De hævngerrige guder er her nu.
Se jer omkring!
Se jeres brødre og søstre. Og se, hvor mange vi er.
Vores stammer har sluttet sig sammen for at svinge hævnens sværd.
På dette sted skal vi sejre!
Eller dø med ære.
Der er intet alternativ.
Angrib!
Fodfolk, bryd formationen!
Hjælpetropper, vent.
Bueskytter, fremad!
Skyd!
Vend vognen på siden!
Læg an!
Skyd!
Fyr!
Bed dine døtre om hjælp. Nu!
- Vil I hjælpe os, piger? - Det er slut med at kæmpe, mor.
- Men hvad så? - Du skal slutte dig til os nu.
Hvad siger de?
Efter alt det, vi har været igennem, vil jeg ikke dø med bøjet nakke.
- Jeg følger dig. - Når jeg siger til.
- Når du siger til, min dronning. - Kom så. Angrib!
Boudica!
Du er og vil altid være min dronning!
Nu skal du være en kærlig hustru og mor igen.
I dag er det navn, du skaber dig, vigtigere end at sejre.
Tiden er inde, mor.
BOUDICA, ICENERNES DRONNING, DER DØDE ÅR 61 -
- EFTER AT HAVE LEDET SIT FOLK MOD ROMS INVASIONSSTYRKER
Oversættelse: Brian Christensen Scandinavian Text Service