BÂNTUIND PRIN VENEȚIA
VENEȚIA, ITALIA 1947
Signore Poirot, pateurile dv.
Au venit ouăle, signore.
- Poirot! - Poirot!
Monsieur Poirot, trebuie să mă ajutați.
Părinții mei au murit misterios anul trecut.
Fratele meu, curând după aceea.
Doctorul nostru n-are explicație.
Vă rog, monsieur! Mă tem pentru viața mea.
Se spune că suntem blestemați.
Ce ți-am spus?
Atinge-l din nou și îți păstrez mâna.
Scuzați-mă, dle!
Signore Poirot, trebuie să vorbesc urgent cu dv, vă rog.
Monsieur Poirot...
E o doamnă aici.
Spune că e în Veneția cu treburi urgente.
Spune că vă e prietenă.
Eu nu am prieteni.
A spus că veți spune asta
și să vă dau asta.
Autoarea.
Bună, tinere! Mama ta e acasă?
Iartă-mi bodyguardul! Are instrucțiunile de la mine.
Poate trece doar omul cu pateuri. De două ori pe zi.
De două ori pe zi?
- Mă știi. Numai mere până la cină. - Da.
Doamne, îmi place așa mult!
Puțină ciocolățică.
Hercule Poirot chiar a devenit tăcut.
S-a izolat să se pensioneze.
Torturi în loc de cazuri.
Sunt foarte satisfăcut.
Nu.
Asta e fericire, nu satisfacție.
Un scriitor știe diferența.
Ba ai ales și Veneția, unde să te ascunzi.
O relicvă superbă, scufundându-se încet în mare,
exact ca mintea ta fără o provocare.
Nu mă subestima pentru capacitatea de exprimare.
Sunt cea mai bună autoare de cărți polițiste.
Sau am fost, oricum.
Bestsellere, 27 din 30 de cărți.
Naiba să-i ia pe criticii ultimelor trei! Le-au numit pe toate nimicuri.
Ariadne Oliver, mă bucur să te văd.
Vii cu mine.
E timpul să-ți umplem puțin viața cu viață.
Ei bine, atunci...
Nu ai auzit? E urgent.
Nu ești prima care a venit cu un caz irezistibil, să mă seducă.
Nu un caz. E mult mai spilcuit de-atât.
Chiar ești rupt de lume. Nu știi ce zi e astăzi?
Ce e „spilcuit”?
Halloween fericit! Da!
Noi, americanii, am importat muzica zgomotoasă și ciocolata proastă,
dar am adus înapoi și Halloweenul.
E o petrecere în seara asta pentru copii.
Hei, copii! America spune: „Halloween fericit!”
Hei! Halloween fericit! Haideți!
Poirot, am găsit ceva. Pe cineva.
Nu pot explica.
Am privit-o din toate unghiurile, și tot nu-mi dau seama.
Pui ceva la cale, prietena mea.
„Păgâna dnă Reynolds”.
E o spiritualistă sau un medium, conform ziarelor.
„Joyce Reynolds, eliberată recent din închisoare,”
„a fost ultima femeie întemnițată”
„în baza Legii Vrăjitoriei din 1735.”
Am văzut un milion de așa-zise mediumuri, fiecare un impostor.
Și-apoi am văzut-o pe ea.
Uimitoare.
Îți spun, această dnă Reynolds... Am participat la o ședință.
S-au întâmplat lucruri.
Trucuri.
Sunt cea mai deșteaptă persoană, dar nu m-am prins.
Așa că am venit la a doua.
Am nevoie de detectivul Poirot să-i dea de cap,
altfel, jur că voi ajunge să cred.
Găsește tu escrocheria!
Vino cu mine la petrecerea de Halloween pentru orfani.
După aceea, suntem invitați la spiritism.
- Băieți, se dă o petrecere de Halloween. - O scoți la întâlnire?
Petrecere frumoasă, copii! Să nu vă speriați prea tare!
Uite-l!
Palazzo Lacrime dei Giovani.
În Veneția, se spune...
„Fiecare casă e bântuită...”
„... sau blestemată.”
Sunteți gata, copii?
Da!
Cu mult timp în urmă,
acest palazzo a fost un orfelinat.
Doctori buni și asistente bune au avut grijă de copii buni.
Până la Molimă.
Molima sperie oamenii
și frica face oamenii să facă lucruri teribile.
Nu e prea înspăimântător pentru copii?
Poveștile înfricoșătoare fac viața mai puțin înfricoșătoare.
Copiii și-au dat seama curând că erau singuri.
Încuiați înăuntru ca să moară,
să flămânzească, strigând, scrijelind.
Unii spun că toți copiii s-ar ascunde încă în acest palazzo
și vor să li se alăture și mai mulți copii.
Așa că aveți grijă,
pentru că vor răzbunare pe doctorii și asistentele
care i-au lăsat aici să moară.
Aveți grijă când vedeți însemnul Vendetei Copiilor!
Nu e nimeni de aici doctor, nu?
Nu.
Sau asistentă?
- Nu. - Nu?
Atunci cred că putem începe petrecerea!
Nu! Nu mai fugiți!
EDGAR ALLAN POE POVEȘTI DESPRE MISTER ȘI IMAGINAȚIE
Leopold.
Are loc o petrecere adevărată și tu te ascunzi într-o carte.
Am crezut că o să te joci cu alți copii măcar o dată.
Jocurile sunt frivole.
Halloweenul cere povești de groază.
Nu crezi, dră Olga?
Nu vrei niște tort măcar?
Ăla e pentru orfani.
Mă duc să văd ce face tata.
Nu-i place la petreceri.
Alertă călugăriță!
Dnă Oliver, e încântător să vă am aici. Sunteți autoarea mea preferată.
Poveștile dv îmi dau credință că cei răi vor fi judecați.
Din păcate, în viață nu e așa bine ca-n cărțile polițiste.
Da. Bonsoir.
Ești bine?
E atât de sus!
Înțeleg. E foarte cald aici, nu?
Și ea e gazda noastră?
- Asta e casa mea. - Soprana Rowena Drake.
Viața de lux a unei dive.
Dar locuiește aici.
Unde s-au dus toți banii?
Toți cei care au trăit aici au fost victima unei tragedii.
Asta e legenda, oricum.
Vendeta Copiilor.
Cineva vede umbra unui copil pe perete, și-apoi vine întunericul.
Ca fiica ei acum un an.
De la ea așteptăm vești în seara asta.
Fata pierdută de dincolo.
N-o să cred în astfel de lucruri.
Mai vedem.
O, scumpo, o să fii bine.
Dră Rowena, iară curge.
Tată?
Ești bine, tată?
Ai nevoie de o pastilă?
Nu.
Niște punci, atunci?
Am putea să plecăm, dacă preferi.
E în regulă.
I-am promis Rowenei că o să rămân.
Bine.
Eram nerăbdător să văd ședința.
Le faceți copiilor un mare bine, madame.
Și adulților.
Vreți să pescuiți un măr, dle Poirot? Pare distractiv.
Distracția nu e pentru mine.
Pe mine mă bucură.
Nu s-a mai râs de mult în casa asta.
E un palazzo remarcabil.
Vi-l ofer.
Eu nu-mi permit să-l repar și nu suport să-l văd.
Și nimeni nu vrea să-l cumpere la niciun preț, nu după...
Te rog, Doamne! Nu!
Iertați-mă!
Sperasem că mă va durea mai puțin dacă văd toate fețele astea.
Dnă Rowena?
Da?
Oaspetele dv e aici.
Doamne, chiar am emoții.
Credeți în mediumuri?
Casa asta m-a făcut să cred.
Are voci.
Șoapte.
Plânsete.
Fiica mea stătea trează noaptea, vorbind.
Credeam că vorbește cu păpușile.
Fiica mea...
...să-i aud vocea din nou...
Un cuvânt.
I-aș da dnei Reynolds tot ce am.
Asta va fi foarte tristă.
Dnă Reynolds.
Totul e pregătit pentru dv în salon.
Cum a specificat asistenta dv.
Atât de gălăgioasă e casa dv!
Copiii vor pleca înainte să începem.
Atât de mulți...
...peste tot.
Amintiri oribile.
Camera fiicei dv e la etajul trei.
Cum ați...?
Putem să o facem acolo?
Sigur.
Ariadne Oliver.
Dușmana mea.
Ne întâlnim din nou. Păgâna dnă Joyce Reynolds.
Presa a pus eticheta asta.
Nu sunt sigură că-mi place.
Bonsoir, madame, trebuie să spun că mă așteptam la cineva mai...
Dramatic? Ridicol?
O cotoroanță bătrână?
Da, ăsta e cuvântul perfect.
Cotoroanța. Cotoroanța bătrână.
Nu am cerut să fiu ceea ce sunt.
De-asta îmi place termenul de „medium”, e undeva la mijloc.
Nu sunt nici mare, nici mică. Nu sunt interesantă deloc.
Dar pot vorbi cu morții.
Și dv?
Eu sunt Hercule Poirot.
Ai fost Hercule Poirot.
Detectivul.
Numai la mijloc nu sunteți. Sunteți foarte faimos.
Eu sunt următorul dv caz faimos?
M-am lăsat de cazuri.
Dar sunteți aici să mă discreditați.
Nu de aceea v-a adus marea scriitoare?
Sunt aici ca o favoare pentru dna Oliver,
care e nerăbdătoare să ghicească metodele dv de ghicire.
Trebuie să vă spun, madame,
că toată viața am fost nefermecat de cei ca dv.
Cei ca mine?
Oportuniști care îi vânează pe cei vulnerabili, nu?
Nu credeți în existența sufletului după moarte?
Mi-am pierdut credința.
Cât de trist pentru dv!
Da, e foarte trist. Adevărul este trist.
Vă rog să înțelegeți, madame,
că aș primi cu brațele deschise
orice semn onest de diavol sau demon, sau fantomă,
căci, dacă există vreo fantomă, există și un suflet.
Dacă există un suflet, există un Dumnezeu care l-a făcut
și, dacă avem Dumnezeu, atunci avem totul.
Sens, ordine, dreptate.
Dar eu am văzut prea mult din lume.
Nenumărate crime, două războaie,
răul amar al indiferenței umane și concluzionez că nu.
Nu există Dumnezeu, nu sunt fantome.
Cu respect, nu există mediumuri care pot vorbi cu ele.
Ce spuneați?
De parcă nu avem destul de curățat.
Nici n-ar trebui să fie aici după întuneric.
Nu cred că o să ne deranjeze.
Cine?
Ce se întâmplă după întuneric?
Deci, tot șarlatancă?
Un tavan slăbit de infiltrațiile de apă, neobișnuit cu pașii zgomotoși.
Niciun merit pentru sincronul teatral.
Camera drei Alicia e aici.
Dacă-mi permiteți, vă rog, cum a murit fata?
Balconul. Canalul.
- Înecată. - Suicid.
Nu a fost vina ei. Ei au împins-o.
Dnă Seminoff, vă rog.
Ce, doctore?
Ați îngrijit-o. Ați văzut.
Așteptați, vă rog!
Cine a intrat aici în seara asta?
Dna Reynolds, asistenta ei?
Nimeni. Numai eu am cheia.
Nimeni n-a intrat aici de când dra Alicia a murit, doar eu.
Să șterg un pic praful și să văd ce face Harry.
Cine e Harry?
Prietenul ei.
Îi spunea totul.
Vorbea înainte să moară.
Acum doar țipă.
Totul e exact cum le-a lăsat.
Dna Rowena nu m-a lăsat să mut nimic.
Ea și Alicia erau nedespărțite.
- Nu mă poți prinde! - Ba pot!
Acest palazzo era oaza lor.
Doar câte o săptămână, între călătoriile pentru operă.
Dar Alicia avea fantomele de copii drept companie.
S-a făcut atât de frumoasă!
Apoi și-a întâlnit bucătarul-șef, pe Maxime.
S-au logodit atât de repede!
Atât de îndrăgostiți!
Apoi ea și logodnicul ei s-au certat.
S-a întors aici, la palazzo.
Atunci a început să vadă copiii.
Ei o voiau pentru ei.
A suferit în ultimele săptămâni în patul ăla,
văzând lucruri.
Umbre.
Copiii o cheamă, spunea.
„Te vor aici, cu ei.”
Au înnebunit-o.
Dna Rowena nu pleca de lângă ea,
implorând spiritele s-o lase în pace.
N-au lăsat-o.
Au lăsat un însemn
al Vendetei Copiilor.
Poliția a spus că tăieturile au fost de la căzătură.
Poliția...
Ascultăm.
Acum femeia asta vrea să deranjeze sufletul Aliciei.
Ascultăm.
Și vă spun, monsieur, nu e în regulă.
E împotriva firii și a bunului Domn.
Cineva va trebui să plătească.
Ascultăm.
Atâta durere aici!
Baba.
Da.
Baba, Iepurele.
Maxime, nu!
„Maxime, vino la Palazzo, 10 p. m. Vești importante despre Alicia Drake.”
- Am fost invitat. - Nu de mine.
Tu încerci mereu să mă dai afară, Rowena.
N-a mers niciodată.
Dacă e ceva de auzit, o să aud.
Spune-i asta noii tale logodnice.
A așteptat șase luni întregi după ce Alicia a murit.
Aud că e putred de bogată.
Are pământuri de la regele George.
Mi-a cumpărat un bistrou pe Madison Avenue.
O să fiu newyorkez și unul bogat,
care e singurul mod de-a fi.
Ar trebui să vii în vizită. Îți iau un hotdog.
Să-l dau afară?
Încearcă!
Dă-mi un motiv!
Fă ce vrei, Maxime! O faci mereu.
Și eu am pierdut, Rowena.
Câți suntem, nouă sau zece?
Nu știu. Ia 12 scaune, cred.
O casă plină.
O ședință de spiritism? Dumnezeule sfânt! Asta este?
O mașină de scris.
Nu o tablă Ouija? Nu un glob de cristal?
Mă văd mai mult ca o secretară decât orice altceva.
Vocile vorbesc...
...și eu scriu după dictare.
Leopold, poate mai bine citești în bibliotecă.
Vreau s-o văd pe Alicia.
Era și prietena mea.
Nu ți-e frică de fantome?
Vorbesc cu fantomele de aici tot timpul.
Zău?
Spun că ești impostoare.
Să nu mă atingă nimeni până nu se termină transa.
Alicia Drake...
Cred că tu m-ai chemat.
Prea multe spirite.
Casa asta este plină de morți.
Unele suflete nu se pot desprinde.
Ne oprim, dnă Reynolds?
Nu.
Dacă cineva vrea să fie auzit, suntem aici.
Ascultăm.
Spirite, voi țipați și strigați, și nimeni nu aude.
Noi auzim.
Alicia Drake...
...găsește-ți vocea!
Doar ce s-a făcut rece. Mai simte cineva asta?
E cineva acolo?
„D”.
Da.
Nu a atins tasta, jur.
Trebuie s-o fi făcut. Nu puteți fi toți proști!
Asta e greșit. E foarte greșit.
Cine e acolo? Alicia Drake.
Ascultăm.
Suntem aici.
Ascultăm.
Este Sărbătoarea Tuturor Sfinților.
Suntem aproape.
Spiritul tău e aproape,
vocea ta e tare.
Alicia.
„A”. Alicia.
Alicia, simt că suferi.
Te doare? Te rog, spune-mi!
Ți-a făcut cineva rău?
- Da. - Nu!
Poirot, las-o să termine!
Nu! Întâi să întâlnim un confrate secret
din horn!
Nicholas, te-ai lovit?
Sunt bine.
Nicholas, al doilea asistent.
Sunt încântat să te cunosc.
După ochii verzi pătrunzători similari,
cred că ești fratele vitreg al asistentei.
Un întrerupător magnetic.
Et voilà, mașina de scris vorbitoare.
O impostoare?
Dnă Seminoff, dedicarea dv pentru întreținerea casei ar putea fi mai bună.
Doar dv ați fost în camera asta,
însă noul meu prieten și-a lăsat amprenta în șemineu.
Zgârietura proaspătă de pe yală indică o spargere recentă.
Dnă Oliver, trebuie să vă găsiți un subiect nou pentru carte.
Dnă Drake, îmi pare rău pentru pierderea dv,
dar acest oracol este fals.
Nu!
Unde e Baba?
Alicia.
L-a luat cineva? Tu?
N-am atins nimic.
Alicia.
Mamă.
Mamă?
Sete.
Foarte sete.
Alicia?
Rănită.
De ce m-ai părăsi?
Nu.
Nu vreau...
Nu vreau să mor.
Ce se întâmplă?
Alicia...
...îmi arată.
O văd...
...pe balcon.
Nu singură.
Nu a sărit.
M-ai omorât!
Tu m-ai omorât. Tu m-ai omorât.
Cine?
Arată-mi! Cine?
M-ai omorât! M-ai omorât!
- M-ai omorât! - Cine ți-a făcut rău?
M-ai omorât!
- M-ai omorât! - Arată-mi!
M-ai omorât!
Cine ți-a făcut rău?
Ce s-a întâmplat?
Crimă!
Satanic.
Chiar e păgână.
Era vocea Aliciei.
Cineva trebuie s-o fi omorât.
Nu putem dovedi că a fost ceva real.
- Atunci ce-a fost? - Spectacol.
Teatru. Prinzându-ne într-o isterie de grup.
Nu a fost Războiul lumilor la radio.
S-au deschis brusc ușile. Eu nu o pot explica.
Eu pot.
Aia a fost fiica mea.
O, nu!
Să nu îndrăznești să pleci fără să o spui!
Ai văzut ce-am văzut și eu și ce ai văzut...
A fost fals.
Real. Femeia aia e dovada vie.
Ăsta e un titlu.
Sigur va fi în următoarea mea carte și sigur va fi de succes.
Un mare „nimic”.
Doamne, trebuie să încep să scriu imediat.
Femeia care l-a încuiat pe Hercule Poirot.
Recunosc, nu-i pot desluși toate metodele în acest moment, dar am s-o fac.
N-ai s-o faci.
Hai, ar trebui să fii ușurat.
Și nu e incredibil să știi, să crezi că există mister pe lume?
Un Dumnezeu căruia îi pasă și face suflete perseverente.
- După moarte urmează... - Nimic.
Ceva.
Dacă ar exista un Dumnezeu, nu și-ar încălca regula pentru ea.
Ești bine.
Sper să te întorci mâine.
Rowena m-a pus să promit că vin din nou.
Și dna Oliver spune să mă pregătesc să devin foarte faimoasă.
- Dottore, o să caut o barcă. - Grazie.
Spiritele astea erau deosebit de sălbatice.
Ședințele cer mereu un preț.
La fel ca dv, sunt sigur.
Sunteți, printre impostori, una dotată.
Aș vrea să fi fost o impostoare.
Ar fi mai puțin dureros.
Cred că știți ceva despre asta, monsieur.
Cineva moare, și noi alinăm îndoliații
cu secrete banale pentru noi.
Ambele creaturi care vorbesc pentru morți,
care cunosc morții prea bine, cred.
Imaginați-vă o asistentă de război care aude fantome...
...înconjurată de țipete.
În pavilionul ei,
în mintea ei.
Val după val de muribunzi și morți.
Și singurul mod de a opri durerea
era să le spun jelitorilor ce am auzit.
Să le ușurez suferința cum numai eu puteam.
Ați disprețui asta?
Ați făcut o mamă să creadă că sufletul fiicei ei se chinuie.
Asta nu e generozitate.
Nici bunătate, nici modestie.
Am simțit durere.
Am văzut o crimă...
Ați văzut cine a ucis-o pe Alicia Drake?
Nu a fost dezvăluit. Poate mâine.
Convenabil de profitabil.
- De ce e asta...? - Terori pentru copii, dnă Reynolds!
S-ar putea să învățați de la ei.
Copiii pot suferi,
la fel de mult ca orfanii ăia,
și tot pot să râdă, să se joace și să pescuiască mere.
Sunt plini de viață.
Dar dv...
Moarte oriunde mergeți.
Toată viața dv.
Soldați...
...prieteni...
...Katherine.
Nu ne vom mai întâlni.
Insistați că sunteți reală.
Și, dacă nu sunt, cine e rănit?
Magia nu vine decât invitată...
...doar dacă nu chiar este adevărat.
Fii mai relaxat, prietene!
S-ar putea să te distrezi.
Ți-aș spune să îți amintești de mine,
dar ai s-o faci.
„Fii mai relaxat”.
Monsieur Poirot!
Monsieur Poirot, mă auzi?
Cine a făcut asta?
Am lăsat-o pe dna Reynolds.
M-am oprit la mere. O prostie.
Mi-am ridicat masca.
Era masca ei.
Unde e dna Reynolds?
Ce-a fost asta?
- Ce se întâmplă? - Ce-a fost asta?
- Ea a fost? - Ce se întâmplă?
Ce?
O să sun la fosta mea secție.
Ar trebui să-l știu pe cel de serviciu.
Am crezut că dulapurile mele sunt goale.
Nu, am găsit niște ceai de la petrecere.
Ți-am găsit mierea în dulapul de pânzeturi.
Merci.
Vitale Portfoglio.
Ce ne facem?
Ea era biletul nostru.
O să ajungem acolo și fără ea.
Îți promit.
Nimeni n-a văzut pe nimeni pe scări?
Unele lucruri nu pot fi văzute.
Poate a sărit.
Părea genul.
Nu. Nu dna Reynolds. Niciodată.
A vorbit despre o crimă.
Se poate să fi știut ceva.
Tot mai crezi că era veritabilă?
Fii serioasă, a inventat ideea cu crima ca să impresioneze o autoare faimoasă
și să momească o nouă sursă de venit.
- Atunci de ce e moartă? - Gravitația.
A vorbit cu vocea Aliciei.
Nu te uita la mine! Eu eram interogat de scriitoarea ta.
Întreab-o! Și întreabă-l pe doctor unde era!
Nenorocitul a omorât aici deja.
Nu au fost ei! Știți ce a fost.
Lucruri răuvoitoare locuiesc în casa asta.
Femeia aia le-a chemat și ele au răspuns.
În război, înainte să țină ședințe de spiritism.
Dna Reynolds a fost în armata britanică.
A slujit în taberele de la Malta.
- Era asistentă. - O asistentă.
Vendeta Copiilor.
Canalele nu sunt sigure.
Nu putem aduce o barcă aici până nu trece furtuna.
Când va fi asta?
Nu ține de poliție, signora.
Eu n-o să stau s-aștept aici.
N-am mai petrecut noaptea în casa asta și n-am s-o fac acum.
- Hei! - Ce se întâmplă?
- Dle, nu puteți face asta. - Nu ne puteți închide aici.
- Ce faci? - Nu ne poți închide aici.
Un medium se laudă că a văzut o crimă, și acum a murit.
Unul dintre voi s-a simțit vizat.
A omorât-o, a încercat să mă omoare.
Nimeni n-ar trebui să plece până nu știu cine.
Commissario, stai aici și ai grijă ca porțile să nu se deschidă.
Monsieur Gerard, stai aici și păzește-l pe commissario.
Mă suspectați? Am fost polițist.
Cu atât mai mult te-aș suspecta.
Au ucis deja în seara asta.
Veți avea toți șansa să vorbiți.
Și sună la poliție.
Spune-le că Hercule Poirot se ocupă de caz.
Aici ea a...?
Tentativa la viața mea a avut loc
la aproximativ două minute după miezul nopții.
Tu ai fost prima care a găsit cadavrul la...?
Nu îndrăzni să mă privești ca pe o suspectă de crimă!
Suntem prieteni vechi.
Toți criminalii sunt vechi prieteni ai cuiva.
Dar tu ai scris prea multe intrigi deștepte, ca să fii prima suspectă.
Și-l ai ca alibi pe bucătarul-șef,
de aceea o să te rog să mă ajuți în investigație.
Când începem?
Când mi-o aduci pe gazda noastră.
Știam că ești acolo, undeva.
N-a fost nevoie decât de un cadavru.
Ești din nou Hercule Poirot.
Baba, Iepurele?
Poirot!
Cum naiba?
Baba, Iepurele?
Ești sigură?
Sub grămada aia de picturi?
Unde erați dv când dna Reynolds...?
Eram în camera de muzică.
Și când a fost asta?
La miezul nopții, chiar înainte.
Și-apoi ați ieșit în fugă?
Dacă-mi permiteți, ce e direct deasupra balconului?
Grădina era ascunzătoarea noastră secretă.
Era locul preferat al fiicei mele.
Am lăsat-o să moară.
Albinele noastre.
Făceam miere.
Fiica mea mă tachina.
„Atâta efort pentru o linguriță de miere de flori sălbatice,”
„pe care o putem cumpăra cu 6 lire.”
Sperasem să supraviețuiască, dar...
Bietele de ele!
Cum ați ajuns s-o invitați pe dna Reynolds în casa dv?
N-am putea să ieșim din ploaie pentru asta?
O, mais non, să ne bucurăm de grădina secretă!
Am citit despre ea într-o revistă.
Nu i-am dat prea multă importanță.
Și-apoi, din senin, mi-a scris.
O scrisoare de la o necunoscută.
Dar vă știa de la operă, nu?
Dar a fost numele pe care l-a folosit.
A spus că a auzit un mesaj de la Aspasia.
Era un nume de alint pe care-l folosea pentru mine.
Aspasia, marea iubire a regelui din Pontus
din Mitridate.
A fost prima operă a lui Mozart.
A fost primul meu rol principal.
Alicia se născuse cu două luni înainte și...
...mi-am găsit vocea datorită ei.
Și, de atunci...
...nu pot să cânt fără să știu că ea mă așteaptă în cabină.
Încă nu pot.
N-o să mai cântați niciodată?
Nu există muzică fără ea.
Eu am refuzat cereri în căsătorie pe negândite.
Ea a spus „da” la prima.
Încântătorului bucătar-șef Maxime Gerard.
E un înfumurat chitit să se însoare cu cea mai bogată fată găsită.
Când s-au logodit,
am rupt fiecare floare din grădină
și am luat un vas spre Istanbul.
Dar trebuie să fi aflat că nu eram așa bogată pe cât crezuse.
Una dintre cele mai frumoase zile a fost când mi-a spus că a întâlnit pe altcineva.
Și că a anulat totul.
Dar atunci au început zilele proaste.
Boala ei.
Mintea îi ardea.
Era ca o fetiță din nou.
Mulțumesc, dnă Drake.
Dnă Oliver.
Sunt o îngrijitoare cumplită.
Numai pe mine m-a găsit.
Oraș superstițios.
Dar și dv sunteți superstițioasă.
Credeți că acest palazzo e bântuit, da?
Dna Rowena poate îl deține, dar spiritele îl posedă.
Și unde erați, madame Seminoff,
când fantomele ucigașe au făcut-o pe Joyce Reynolds una de-ale lor?
Așa, bateți-vă joc!
De ce puneți toate aceste întrebări?
N-am făcut nimic greșit.
Cu asta se ocupă. Sau se ocupa.
Îl ajut, știți? Reia asta momentan.
Merge bine.
Ce anume faceți?
Ce anume fac?
Când s-a comis o crimă,
eu pot, prin aplicarea ordinii și a metodei,
și stingerea înceată a propriului meu suflet,
să descopăr, fără urmă de îndoială, vinovatul.
Ca în cărțile dv.
Detectivul dv aiurit din Finlanda
face liste.
Vă bazați pe scrierile ei?
V-ați supăra să ne spuneți unde erați la miezul nopții?
Pentru liste.
Cu dna Rowena, în camera de muzică.
Și ea a venit acolo la miezul nopții.
Sunteți absolut sigură de asta?
Mă uitam la ceas și am fost recunoscătoare când a venit.
Dar nu ați fost de acord cu ghicitoarea.
Cred că ați făcut-o „satanică”.
Mintea dv se duce poate la Exod,
22:18?
„Pe vrăjitoare să n-o lași să trăiască!”
Biblia ne avertizează de ele dintr-un motiv.
O vrăjitoare în sabatul ei?
Să fie înecată sau arsă,
sau aruncată de la un balcon înalt?
Nu, nu sunt o justițiară.
Dar vă știți scriptura.
Ba chiar Biblia Vulgata în latină.
Nu produsul școlii noastre parohiale,
ci poate al unei mănăstiri.
Mi-am găsit chemarea de a fi călugăriță înainte să știu să citesc.
Am purtat veșmântul 9 ani, la Ospedale della Pietà.
Apoi l-am întâlnit pe dl Seminoff.
Venise să repare acoperișul.
Domnul ne dă provocări.
V-ați îndrăgostit și ați uitat de Dumnezeu.
Nu, nu e așa simplu.
Încă o întrebare.
Pentru liste, desigur.
Pardon, mi s-a părut că am auzit ceva.
Dv, care vă temeți atât de magia neagră,
de ce ați participa la o ședință de spiritism?
Un act detestabil aici, noaptea, când nu vă place să rămâneți?
Numai unuia trebuie să-i răspund.
Și acela nu sunteți dv.
Poirot.
Dnă Olga Seminoff, care era numele dv de călugăriță?
Maria.
N-o să ajungi departe cu un picior rupt.
Armă crestată. Nu prea tăioasă.
Unghii, poate.
Nicio altă urmă pe ea.
Alta decât cea clară.
Nimic altceva neobișnuit la starea ei?
Înfiptă în artă clasică s-ar putea să fie de ajuns.
Dar încheietura stângă?
Ai ignorat o rană,
cât și ora exactă a decesului.
Mi-a scăpat asta.
Te holbezi la mine.
Oprește-te!
Mă crezi nebun?
Nu sunt!
Tată.
Ești bine?
Da.
Sunt aici, dacă ai nevoie de mine.
Mai bine nu m-ai fi rugat s-o fac.
Rănile de luptă nu sunt întotdeauna fizice.
Ai slujit?
15 aprilie '45.
Trebuia să se termine totul.
Am traversat Rinul,
spre est, înaintând spre Berlin.
Am găsit porțile lagărului de la Bergen-Belsen.
O, Doamne!
„Eliberator”.
Îngrijeam schelete să revină la viață.
Am omorât doi în prima zi, cu lapte. N-am știut.
Apoi tifos.
Nu aveam decât aspirină și opiu.
Am dat foc colibelor.
I-am scris o scrisoare lui Leo.
Și-apoi m-am împușcat în piept.
Când am ajuns acasă, mi s-a spus să nu mai practic.
Doar o pacientă anul trecut.
Alicia Drake.
O favoare pentru Rowena.
Nimeni nu voia s-o vadă.
Nu aici.
Am fost doctorul ei de familie de atâta timp, ar fi trebuit să spun nu.
Dar erai în dezavantaj.
Pentru că ești îndrăgostit de Rowena Drake.
Norocos să fiu cumva în viața ei.
Știu că asta a fost...
Știu că a fost dificil, dar, după părerea ta,
se poate ca Alicia Drake să fi fost omorâtă?
Alicia mi-a spus ce a văzut.
Spunea că o tachinau copiii.
Nu am ascultat-o.
Am zis că e din cauza inimii frânte, dar ea își pierdea mințile.
Avea nevoie de ajutor.
Eu i-am dat sedative.
Ca laptele pentru cei înfometați.
Nu există fenomenul de spiritism.
Există durerea spirituală.
Un nebun ca mine ar fi trebuit să știe.
Am terminat?
Merci, doctore Ferrier.
Bănuiesc că eu nu sunt pe lista dv.
Cu cei de interogat.
O să aștept, dle.
Înfiorătorul Edgar Allan Poe.
Pentru un băiat de vârsta ta,
n-ar fi poate mai bine Charles Dickens?
E cam caraghios. Nu credeți?
Tata tresare ca dv.
I se spune nevroză de război. Oboseală de luptă.
Mi se pare nedrept.
Nu e obosit.
E frânt.
Era cu mine la miezul nopții, dacă vă întrebați.
Mă întrebam, recunosc.
Cu tine la miezul nopții, da?
În bucătărie, o așteptam pe dna Rowena.
Voia să-i spună noapte bună.
Desigur.
Asistenții ei au venit după aceea, deci ei sunt încă pe lista dv.
Toată lumea e pe lista mea.
Ați lăsat robinetele deschise.
Mă tem că nu sunt în apele mele în seara asta.
Simțiți lucruri.
Voci.
E Ajunul Sărbătorii Tuturor Sfinților.
Morții sunt cât se poate de aproape.
Și dv ați fost mort, dle.
Char și dacă doar pentru un moment.
Vă văd ca pe unul dintre ei.
Unul care are ceva de spus ar fi înțelept să vină la dv.
Vorbești ca dna Reynolds.
Ea doar se prefăcea că știe.
Nu e de mirare că s-au supărat pe ea.
Ai multă compasiune pentru morți.
Unii dintre ei îmi sunt prieteni.
Scuză-mă!
Merci, monsieur Leopold.
Cu plăcere.
Hercule!
Agitat.
Nicholas și Desdemona sunt pregătiți.
Putem aștepta poliția.
Sunt Hercule Poirot, nu?
- Nu. Da. - Da.
Dacă poliția reușește ce eu nu pot,
eu voi fi următorul care se-aruncă în canal.
Din nou în apele lui.
Ce părere ai până acum?
Eu pariez pe îngrijitoare.
Gusturi bune la cărți, dar pucioasa arde tare.
Și Rowena Drake avea nevoie de victimă în viață.
Deși băiețelul ăla...
...plăcut ca mestecatul foliei de aluminiu.
Poate, poate.
Fiecare teorie aspiră spre fapte înainte ca informația să fie adunată.
Ordine și metodă.
- Și liste. - Și liste.
Continuăm cu cei care o știau cel mai bine, asistenții ei.
Chiar crezi că ajutoarele aveau un motiv?
Ajutoarele au mereu un motiv,
primul fiind să îndure că sunt numite „ajutoare”.
Iar el.
Criminalii ăia doi nu sunt de încredere.
Criminali? Copiii ăia? Ar fi trebuit să spui.
Vă spun acum.
N-aș putea face asta cu sora mea?
Te așteaptă confortabil.
Unde e fratele meu?
Te așteaptă confortabil.
Desdemona și Nicholas Holland.
Pașapoartele noastre sunt false.
Da. Și nu foarte bune.
Horvát Nipkin și Dorenia înainte.
Născuți în Ungaria.
Sat ars din temelii.
Din toată familia noastră...
...cumva, noi am rămas în viață.
Am avut grijă unul de altul.
La miezul nopții, am dus pe furiș băutură în bucătărie.
Copilul sinistru era acolo.
El spune că ați venit după.
Se înșală.
Și cât timp ai lucrat cu dna Reynolds?
- Mai bine de-un an. - Ești sigur?
Cel mai bun an pe care l-am avut.
N-am făcut foamea de când i-am fost paravan.
Nu știm ce o să facem fără ea.
- Ne-am descurcat înainte de ea. - O, da, ați furat.
Eram hoți, nu criminali.
Am făcut ce trebuia ca să supraviețuim războiului.
Ea știa lucruri.
Și, dacă spune că Alicia Drake a fost ucisă...
O impostoare.
Era magică.
Deci toate ședințele la care ai participat...
Au fost false. False.
- Întâlnirile cu spiritele? - A fost totul fals.
- Toate ședințele? - Doar spectacol.
Totul, un spectacol, fals. Ciudat.
Și asta e magie?
Comanda pentru mașina de scris?
Făceam niște trucuri.
Doar ca să facem credibilă realitatea viziunilor ei.
Îmi dădea ordine ca o ducesă
și flirta cu Nicholas ca să-l țină în frâu.
Am suportat și mai rele.
„O să ajungem acolo și fără ea.”
Unde fugeați?
- Ne ducem în Missouri. - Missouri.
Missouri?
Ne ascundeam în Pădurea Murrhardt.
Mâncam buruieni și șoareci.
Camioanele americane au trecut prin Helibronn
și am crezut că s-a zis cu noi când ne-au prins.
Ne-au învățat dansul Lindy Hop.
Nu mai văzuserăm așa ceva.
Amestecul ăla de oameni, culorile și vocile...
Unul dintre ei întindea un cearceaf.
Aveau un proiector de film, dar doar jumătate de film.
Am văzut jumătate din Ne vedem în St. Louis
în fiecare seară, pe un cearceaf de armată, timp de o lună.
Îl vedeam iar și iar.
Tot nu știu cum se termină.
Se termină cu bine.
„St. Louis, Missouri.”
Doar spunând cuvintele astea sora mea ar putea adormi.
Era culoarea.
Erau oamenii frumoși.
Știți, nu era nimeni bolnav.
Nimeni nu era înfometat sau pe moarte.
Bulevardul Kensington 5135.
Acolo ne-am hotărât să trăim.
E visul ei, deci e și al meu.
Trebuia s-o suportăm pe ducesă până aveam destul ca să mergem acolo.
Și s-o luăm de la început.
O prostie să ai un vis.
Dar, nerăbdătoare să-ți atingi visul, ați început să-i furați din profit.
„Zang, zang, zang, făcea tramvaiul.”
Ce? Nu, nu-i așa.
Fratele tău a recunoscut deja.
Idiot.
Sora ta a recunoscut deja.
Nu de la dna Reynolds. N-am face-o.
Poate v-a descoperit furtul și a făcut amenințări.
Poate ați avut destulă experiență
cu cruzimea poliției față de ștrengarii romi
și, dorind să evitați deportarea sau mai rău, ați omorât-o.
Voi, ajutoarele de încredere.
Nicholas!
Nicholas, unde ești?
Dacă eu sunt blocată aici, așa ești și tu.
Nu înseamnă că am ucis-o!
A fugit ca și când a făcut-o.
Motiv clar, amândoi dispăruți în momentul morții.
Îmi schimb bănuiala.
Este cu siguranță posibil. Da, da.
Faci chestia aia când te prefaci că știi mai mult decât tot restul lumii.
Deocamdată nu știu nimic. Adevărul nu se arată fără multă trudă.
Ai trezit ursul din somn. Nu poți să te plângi când dansează.
Expresia asta nu există în nicio limbă.
Continuăm.
Auzi asta?
Peste tot în jurul nostru.
N-am auzit nimic.
Anchetatorul tău e cam epuizat.
Poirot. O lovitură la cap s-ar putea să fie limita ta în seara asta.
Mai e cineva în casa asta.
Ați auzit?
Da.
Tu și eu, atunci.
Ascultăm.
O clipă!
Tot mort.
E în regulă. Poți ieși acum.
Nu ai dat de necaz.
Nu ai de ce să te temi.
Ai venit cu ceilalți copii, nu?
Și te-ai ascuns aici tot timpul.
Ai auzit femeia căzând?
Ai văzut?
A împins-o cineva?
Cu cine vorbești?
Un copil.
Trebuie să fi auzit.
Asta am auzit.
Dă-ne drumul!
Dezleagă-ne, porcule!
Nu ne poți lăsa aici!
- Ați auzit asta. Ați... - Trebuie să fie țevile.
Țevile? Zici că e război.
N-am mai auzit asta de când mă știu.
Eu, da. Când sunt furioase.
Le-am supărat.
Cum schimbăm asta?
Ascultați!
Vine de la subsol.
Casa asta nu are subsol.
„Dottore.” Doctor. Vendeta Copiilor.
Vrei să cobori acolo?
Tată?
Chiar au încuiat copiii ăia aici să moară.
Lasă-l! Are o cădere nervoasă.
La naiba, Ferrier! Nu acum!
Vino-ți în fire!
Gândește-te la fiul tău!
- Terminați! - Tată!
Terminați! Terminați!
Valuri de furtună. Nu fantome.
- Te rog, termină! - Oprește-te!
Tată!
Termină!
Tată, oprește-te!
Ești bine? Ești bine?
- Tată, te rog, oprește-te! - Oprește-te!
Te rog, oprește-te!
Tată. Tată.
Tată. Sunt eu.
Sunt eu.
Sunt chiar aici.
Ești aici cu mine.
Mă vezi?
E doar o chestie.
Știu.
Șșt, tată!
E în regulă. Tată.
Are nevoie de odihnă.
Nu-i așa, tată?
Eu ar trebui să am grijă de tine.
Ai.
Odihnește-te, monsieur!
Ar fi trebuit să ascult.
Am văzut.
Demoni, rău...
Sunt peste tot în casa asta.
Tu și eu suntem la fel.
Oriunde mergem...
...moartea urmează.
Trebuie să existe un răspuns rațional pentru toate astea.
La subsol, sunt albine.
Sus, e un criminal de rând.
Nu.
Ascultă!
Crezi!
Se poate odihni acum în camera de muzică.
E aproape izolată fonic.
Ar trebui s-o încuiem. Pentru siguranța lui.
Dar, vă rog, țineți dv cheia, pentru a noastră.
Merci.
Haide, Leopold!
E timpul să mai mâncăm tort, nu crezi?
Am mâncat prea mult.
Eu, nu.
Normal că ar spune asta.
Din perspectiva ei, e adevărat. Am omorât-o pe Alicia.
Rowena crede ce vrea.
Un medium a văzut-o pe Alicia ucisă și a dat vina pe mine.
Nu o credeți pe dna Reynolds,
mașina ei de scris cu mesajul de la decedată, cu inițiala dv,
„M” de la Maxime.
O casă bântuită?
Oamenii sunt atât de disperați să introducă haosul în poveștile clare...
E dublu la necaz.
Nu e o pictură a trilioane de stele, e vechea Cassiopeia.
Lumina aia neclară din poza de familie? Trebuie să fie fantoma bunicului.
Alicia era bolnavă mintal.
A omorât-o.
Nu era musai.
Un doctor adevărat ar fi tratat-o cum trebuie, nu șocatul ăla.
La naiba!
Mierea. Bună pe o tăietură. Antiseptic antic.
Asta nu e de flori sălbatice.
N-o recunosc.
Alicia Drake.
Ce fericire senină!
Ruptă în două.
Alicia a rupt poza în două în seara când i-am pus capăt.
E ultima dată când am vorbit.
Deci ați rupt logodna.
Ați auzit. Nu era destul de bogată pentru mine.
Îi țineți poza în buzunar. Ați venit în seara asta când ați fost chemat.
Cred că o iubeați pe Alicia Drake mai mult decât banii.
Și totuși ați plecat.
Cu unele femei, dacă te însori, te însori și cu mama lor.
Deci mama nu vă aproba.
Nu l-ar fi aprobat nici pe Papă!
Rowena nu știa să existe singură.
A distrus grădina de ciudă, a plecat în străinătate.
Alicia era frământată de vină, voia s-o urmeze în jurul lumii.
Și eu mi-am dat seama că nu aveam să fiu cel mai important lucru din viața ei.
Deci ai rupt logodna și i-ai frânt inima
doar pentru că o femeie te-a făcut să te simți mărunt.
M-am întors la Veneția
s-o implor să mă ia înapoi.
Când am auzit că e bolnavă...
...Rowena nu m-a lăsat s-o văd.
Nu-i arăta scrisorile mele.
Când am mai văzut-o pe Alicia, era într-un coșciug.
Poate a fost vina mea.
Dacă-mi permiteți, invitația, vă rog?
Dnă Oliver.
- Un bilet simplu. - Fără un limbaj distinctiv.
Hârtia e simplă. E scrisă curat la mașină.
VINO LA PALAZZO 10PM VEȘTI IMPORTANTE DESPRE ALICIA DRAKE
Anonimat profesional.
M Ă R
Gata, ai terminat. Haide!
Interviul lui. Nu l-am terminat.
Urma să expui niște minciuni pe care le-a spus,
să-l acuzi probabil că e, în secret, pro regimul Vichy.
Apoi te-ar fi amenințat să te pocnească. Efort evitat.
E bine?
Câine de pază, fă-te util! Adu-i un scaun!
Un scaun, da.
E bine să am o prietenă aici.
De cât timp ne cunoaștem?
De la crima de la Băile Municipale de pe strada Canning.
Te-am observat cu forța ca cercetare pentru o carte.
Am scris un Poirot ușor voalat.
Lumea te-a recunoscut și ai devenit faimos.
Notoriu.
Scuză-mă! Mulțumesc.
Mulțumesc. Nu pentru mine. Pentru tine.
Vreți să mă interogați?
Lasă-l în pace!
Ai forțat nota, ai avut câteva lovituri la cap.
Lasă asta acum! Așteaptă dimineața!
Era să mor.
Aici.
Acest palazzo...
...îți joacă feste.
Îmi pune lucruri înainte iar și iar.
Mere.
O farsă a minții.
Și apoi mintea vrea să-mi spună ceva.
Cum ai ajuns polițist?
Chiar aș vrea să lași asta.
E în regulă. O să răspund.
Tata a fost polițist.
Afacere de familie, practic.
N-am știut niciodată altceva.
Totuși, te-ai pensionat devreme. Doar anul trecut.
Da.
Afacerea de familie nu mai era pentru mine.
Poate n-a fost niciodată.
Am avut rezistența, dar nu pielea tăbăcită.
Beam când nu puteam să dorm și nu dormeam niciodată.
Ați fost polițist cândva.
Puteți înțelege.
Până la urmă, primești un caz
și știi că e ultimul pe care-l mai poți rezolva fără să-ți pierzi sufletul.
Care a fost cazul ăsta pentru tine?
De ce ai mințit că n-ai mai fost aici, când clar ai fost?
Ai știut exact unde să găsești telefonul ascuns.
Cazul a fost așa un spectacol!
Familia își merita intimitatea.
Dar tu ai fost polițistul la datorie
când Alicia Drake a fost găsită moartă.
Da.
Eu am scos-o din apă.
M-am pensionat a doua zi.
Ca să devii apoi bodyguardul meu excelent, dragonul de la poarta mea,
care n-a lăsat niciun suflet să treacă.
Însă doar de dimineață m-a întrerupt
să mă întrebe dacă o știu pe femeia cu merele.
După atâtea luni de liniște netulburată,
m-ai păzit hotărât de curiozitate sau companie,
aruncând bărbați adulți în canal.
Ariadne Oliver...
...reușește să treacă.
De ce?
Pentru că lucrați împreună.
Autoarea și bodyguardul
lucrând împreună cu mediumul.
Simulând dispreț,
conspirând să mă aducă la ședință ca să mă facă de râs.
Sunt foarte îngrijorată pentru tine.
Detalii despre viața și moartea Aliciei Drake,
oferite de polițistul care a fost prezent la moartea ei.
Detalii despre mine oferite nu din ghiciri,
ci printr-o scrisoare de la tine.
Și, la ședință, cu toți ochii ațintiți asupra mediumului,
mâinile tale erau libere, complicele secret,
să mă facă să cred imposibilul.
Mediumuri și magie.
Fantome și zei.
Faimă pentru medium,
un procentaj pentru tine,
statutul literar, restaurat.
„Femeia care l-a încuiat pe Hercule Poirot.”
Nu Joyce Reynolds, ci Ariadne Oliver.
Vrei să mă ierți?
Se pare că numai Dumnezeu poate ierta.
E o încurcătură atunci.
Hai să descoperim cum ai făcut-o.
- Baba? - O găselniță bună.
Invitația personală pentru logodnic?
Dramă garantată cu ăla. Trei eșecuri. Îmi trebuia o victorie.
Eram prieteni.
Tu nu ai prieteni. Ai admiratori.
Și îi ai doar datorită mie.
Eu te-am descris ca un geniu.
De ce să nu te folosesc ca să vând cărți?
Geniu. Ești un prost. Un înfumurat.
Un nor negru care atrage moartea.
Și o și știi. De aceea te-ai lăsat.
De-asta ai omorât-o pe Joyce Reynolds?
Nu. N-am omorât-o.
Cartea ta, instantaneu legendară.
Hai, tatonezi terenul acum.
Lucrând împreună...
N-am făcut-o.
...ca să ascundeți o crimă!
Cheia, repede!
Mai e cineva acolo!
Repede! Grăbiți-vă!
- Poirot! - Ce? Ce s-a întâmplat? Ce e cu el?
Nu știu.
De ce a trebuit să fie singur?
Asta e singura intrare.
Tu aveai singura cheie.
Nu e posibil.
Nu.
Nu, eram chiar în fața ta!
Țipa la cineva!
Îl uram, dar nu-l voiam mort.
Are un copil, pentru Dumnezeu!
Oricum, eram afară,
încercând să intru cu ei.
Așa e.
Doctorul era singur aici.
Nu singur.
Nu în casa asta.
Un doctor.
O asistentă și un doctor... Vendeta Copiilor.
Nu există altă intrare.
Nu înțeleg.
Dacă în camera asta nu e sigur, nu e sigur nicăieri.
Niciunul dintre noi nu e în siguranță.
Nimic uman nu ar fi putut face asta.
„Ne rămâne doar să arătăm că această aparentă imposibilitate”
„nu există în fapt.”
Hai, lăsați-l!
Lăsați-l pe detectiv să detecteze. El știe deja.
O să-l rezolve în curând.
Haideți!
Măcar o dată în viață, recunoaște că te confrunți cu ceva care te depășește!
Ați întrebat.
Ați întrebat de ce am rămas când au invocat spiritele.
Alicia se prăpădea în timp ce-și pierdea mințile.
Dra Rowena a stat lângă ea
zi și noapte.
Într-o zi, am implorat-o să se odihnească.
I-am promis că stau eu de veghe.
A adormit pe înserate.
S-a făcut miezul nopții.
Am auzit voci
și sunete de pași.
Alicia dormea atât de adânc!
Trebuie să se fi trezit după ce am plecat.
S-a dus pe balcon.
Și tu îi cereai iertare fantomei ei.
O iubeam pe fata aia.
A murit...
...pentru că am fost proastă și mi-a fost frică.
De ce nu ai răspunsul?
Ai întotdeauna răspunsul.
- N-ar fi trebuit să vin. - Așteaptă!
Ar trebui să plecați toți și să nu priviți înapoi!
Nu voi aștepta să fiu următorul.
În seara asta...
...ne temem toți.
Au avut loc două crime imposibile.
Fiecare crimă pare să poată fi comisă doar de o fantomă,
ca și cum cei vii au fost uciși de cei morți.
„Pare”? Știi ceva.
Știți cine l-a omorât pe tatăl meu?
Trebuie să mă gândesc la asistenții dnei Reynolds.
Supraviețuitori, disperați și amenințați.
Fostul commissario de poliție a mai fost în casa asta,
de fiecare dată ivindu-se moartea.
Autoarea, hotărâtă, capabilă, cunoscătoare de crime.
Îngerul nostru răzbunător, Olga Seminoff,
atât de avidă de dreptate, după cum o descrie.
Fostul iubit, furios pe doctor,
și doar un fragment de fotografie
care să-i amintească de fericire.
Dar...
...a mai avut loc o moarte, care le explică pe celelalte două.
Crima Aliciei Drake,
comisă de...
...mama ei.
Ucigașa ei.
O mamă care și-a ucis copilul, apoi a mai ucis de două ori, să-și ascundă păcatul.
Cum îndrăznești?!
După cât am suferit, să mă acuzi că i-am făcut rău fetiței mele!
Fetița ta crescuse.
Nu concepeai s-o pierzi pentru nimeni altcineva.
Într-un acces de furie, ai distrus grădina de flori colorate.
Flori? Ești chiar dus.
Dar ai replantat grădina cu flori de-o singură culoare,
care să-ți dea înapoi ce nu puteai pierde.
Toată noaptea aud și văd lucruri care nu există.
Încep să cred în prezența imposibilă a fantomelor.
Când, de fapt, am fost drogat
cu o otravă halucinogenă.
Am crezut că dulapurile mele sunt goale.
Ți-am găsit mierea în dulapul de pânzeturi.
Există o otravă în speciile de flori Rhododendron Ponticum.
Concentrația cea mai mare e în nectar,
care devine și mai concentrat când e transformat de albine în miere.
„Atâta efort pentru o linguriță de miere de flori sălbatice,”
„pe care o putem cumpăra cu 6 lire.”
Asta nu e de flori sălbatice.
N-o recunosc.
I se spune „Deli bal” în Turcia, unde crește sălbatică.
Unde Rowena s-a dus singură, furioasă.
„Miere nebună”. O singură linguriță de otravă
provoacă slăbiciune, febră, halucinații.
Ai replantat-o cu aceeași floare toxică, pentru a produce mierea otrăvitoare.
N-aș fi putut face asta. N-aș fi făcut-o.
Fiica ta nu era posedată.
Era otrăvită
de o mamă care n-a putut s-o lase să plece.
Care i-a dat cu dragoste doze controlate
de miere otrăvită în ceai.
Ținând-o suficient de bolnavă,
încât să împiedice împăcarea cu iubitul ei căit.
Slabă, neajutorată, ca un copil din nou.
A dv din nou.
Până la... o greșeală.
Dna Seminoff a vegheat-o pe Alicia în timp ce dv ați adormit în sfârșit.
S-a lăsat noaptea și Olga s-a speriat când, inevitabil, Alicia s-a trezit,
tulburată din nou, sunt sigur.
Dar ce să facă?
Și, neștiind adevărul,
Olga Seminoff a făcut ce a crezut că ați fi făcut dv
și i-a dat Aliciei Drake un ceai calmant îndulcit cu miere.
Prea dulce.
N-am știut.
Alicia Drake n-a fugit pe balcon ca să se sinucidă.
Luase o supradoză din otrava dv.
Și inima i s-a oprit în somn.
Ați revenit după odihnă
și ați găsit-o moartă.
Și-apoi...
ați făcut alegerea monstruoasă.
Ați făcut însemnul Vendetei Copiilor.
Ați tăiat-o, ați aruncat-o în canal, ca să pară sinucidere.
O victimă a legendei. A fantomelor.
Doctorul dv incapabil, orbit de dragoste,
n-a găsit nimic suspicios la anchetă.
Poliția, predispusă la superstiții, ușor de satisfăcut.
Borcanul otrăvit lăsat în dulapul cu pânzeturi de îngrijitoarea neglijentă.
Ați scăpat de acuzația de omorâre a propriului copil
până când dna Oliver mi-a atras atenția asupra ceva.
Unde s-au dus toți banii?
Nu-mi permit să-l repar.
Există de obicei un singur răspuns.
Șantajul.
Știu de OTRAVĂ Plata ta pentru TĂCERE SAU LUMEA VA ȘTI
Bănuiesc că cineva v-a descoperit.
Așa că ați plătit pentru tăcerea sa.
Ați plătit iar și iar.
Dar acum, cu averea irosită și casa de nevândut cu niciun preț,
erați disperată să scăpați de șantajist, dar cine ar putea fi?
Suspectul vădit era doctorul Ferrier.
Poate n-a fost atât de naiv ca martor.
Poate, într-un final, a recunoscut simptomele otrăvii.
Apoi ați primit scrisoarea de la păgâna dnă Reynolds,
care susținea că are mesaje de la fata dv.
Știa prea multe detalii intime,
sugerând că știe de crima dv, serviciile ei fiind oferite la preț mare.
Cu siguranță, ea era șantajista.
Trebuia oprită, ca să fiți în siguranță.
Atât dna Reynolds, cât și doctorul Ferrier trebuiau opriți. Dar cum?
Ședința de spiritism într-o casă bântuită, de Halloween.
Oportunitatea perfectă de a ascunde uciderea celor bănuiți de șantaj.
Ascunsă după superstiții, legendă, teamă.
Când a bătut ceasul,
ați lovit și dv.
Dar, în grabă, ați încurcat purtătorul măștii.
Scăpând de mine, v-ați găsit ținta.
Am fost cu dna Seminoff la miezul nopții.
Așa e.
Am fost împreună, am văzut ora.
Ați văzut ora pe ceasul din camera de muzică,
unde vă rugase ea să așteptați.
O cameră care e practic izolată sonor.
Pe care o sigilase personal.
Și în care schimbase ora înainte,
unde nici nu puteați auzi adevăratul clopot de la miezul nopții.
Arăta miezul nopții când era de fapt...
După moartea lui Joyce Reynolds.
Dovezile incriminatorii înlăturate cu măiestria unui magician.
Și Ferrier?
Nu era lângă el.
Într-adevăr, a ținut să se știe că a încuiat ușa, dându-mi singura cheie.
Dar n-aveați să-l omorâți pe dr Ferrier cu un cuțit.
Arma crimei avea să fie un telefon.
Linia de telefon de afară era moartă, desigur, din cauza furtunii,
dar linia din interior era bună.
Niciun apel nu putea veni din afara casei.
Doar din interior.
Ea, în sala de luat masa.
El, încuiat în camera de muzică.
Știu că m-ai șantajat.
I-ați mărturisit totul, că ați fost ucigașa lui Joyce Reynolds.
Că ați înscenat moartea propriei fiice.
Nu e posibil.
Apoi ați făcut amenințarea.
Fă exact ce îți spun.
L-ați amenințat că-i omorâți fiul...
Nu! Nu, dă-i drumul! Lasă-l!
...singurul lui motiv de a trăi.
Dacă nu făcea ce îi spuneați.
Și ce i-ați spus să facă
a fost să ia cuțitul.
L-a omorât pe tata?
Și pe dna Reynolds.
- Și pe Alicia. - Nu.
Nu i-aș face niciodată rău!
A fost un accident!
Ea era toată viața mea.
- Ai otrăvit-o. - Ca s-o protejez!
- Ca s-o controlezi! - Ca s-o feresc de tine!
Nu i-am putut da drumul.
Era a mea.
Era cel mai bun lucru la mine.
Și, dacă există suflet, dv i-ați redat liniștea.
Merci.
Dottore.
Vor considera că dra Drake s-a sinucis.
Doar dacă nu vreți să declarați altceva.
Pot măcar să vă conduc până acasă
înainte să mă denunțați ca impostor?
La lumina zilei,
niciuna nu pare necesară.
Până la urmă, dv mă apărați, dottore.
Haide, Leopold!
Lasă-mă să te închid la ultimul nasture.
E în regulă, dră Olga.
Foarte frumos.
- N-am nevoie de haină. - O să-ți fie frig.
- Mi-e bine. - Știu că e însorit, dar tot e frig.
- E mult mai bine. - Dnă Olga, sunt bine.
- Foarte frumos. - Mersi.
Madame.
Va locui cu mine și dl Seminoff. Și Harry.
O să-l îngrijim ca pe al nostru.
S-ar putea să insist să iasă un pic mai mult la soare.
Ești un băiat precoce
care poate se rușinează de cât de mult îi place atenția?
Știu câte ceva despre asta.
Nu te învinui pentru nimic din ce s-a întâmplat în casa asta.
De ce ar face asta?
Dar e numai vina mea.
Nu voiai banii pentru tine.
Voiai să-l ajuți pe tatăl tău.
Tata nu putea munci.
Am folosit banii doar ca să plătesc cheltuielile.
Nici n-am știut ce să fac cu restul.
Rowena Drake a presupus că șantajistul era un medium fals sau doctorul de familie,
când nu era niciunul dintre ei.
Numai fiul doctorului a văzut adevărul.
Era clar din notițele lui tata.
Otrăvire cu miere nebună,
la fel ca Mitridate din opera ei.
Regele Otrăvii.
Am citit totul despre asta într-o carte de-ale ei din bibliotecă.
Și am testat teoria.
Ai trimis o scrisoare de șantaj.
Și încă una.
Poate poți folosi pentru ceva banii din salteaua ta.
Ca să îndrepți regretul.
Am supraviețuit înainte de dna Reynolds. O să facem mai mult decât să supraviețuim.
Promit că o să ajungem în America.
Voi doi, veniți cu noi!
La secția de poliție?
Noi acasă, voi doi în America. Missouri, am înțeles.
Bilete pentru doi. Putem ajuta cu asta. Cred.
Mulțumim.
Mulțumesc mult.
Lăsați-i loc și lui Leopold, vă rog!
Ai rezolvat cazul.
Dar ai avut ajutor...
...nu-i așa?
Ai auzit-o.
Bonne chance, prietene!
Nu-ți face griji,
cei care mor în casa asta se întorc întotdeauna.
O să-i văd din nou.
Pe curând, tată!
N-o să-mi cer scuze. Mi-ai distrus cartea.
Nici fantome, nici dovezi. Va trebui să rescriu absolut totul.
Atâta timp cât nu include numele meu.
Nu vreau să-l mai aud niciodată.
E doar o casă acum. Fără mister.
Dar tu ai privirea unui credincios.
Așa e, ai văzut ceva.
Eram sub efectul otrăvii.
Subconștientul meu a tras concluzii înaintea gândirii logice.
Ai văzut.
Știi.
Știu doar că nu ne putem ascunde de fantomele noastre.
Fie că sunt reale, fie că nu,
trebuie să fim împăcați cu ele.
Și să trăim viața.
Cumva.
Și tu cum o să-ți trăiești viața?
Monsieur Poirot?
Părinții tăi au murit unul imediat după celălalt.
Apoi, fratele tău.
Doctorul tău de încredere e un prieten îndrăgit al familiei.
Fratele tău era necăsătorit, ca și tine. Nicio altă rudă.
Familia ta nu e blestemată.
Am o bănuială că fratele tău a adăugat un codicil la testamentul lui,
numindu-l pe doctor beneficiar,
în cazul în care toți membrii familiei tale mor.
După care bănuiesc că i-a și omorât,
susținând că au murit din cauze naturale.
Și viața ta e acum în pericol. Poate ai vrea să stai jos.
Te rog.
Corectează-mă, dacă greșesc, monsieur. Doctorul tău a fost prieten de familie?
Vă jucați împreună când erați copii. Atâta lucru e clar.
Însă mama era mai apropiată de tine, nu? Da.