Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ПАЛІТРА РІЗДВА
«КУХНЯ ЧАРЛІ»
ПОЧЕСНА ГРАМОТА НАЙКРАЩИЙ ВИБІР
НАЙКРАЩИЙ РЕСТОРАН
ПЕРЕМОЖЕЦЬ НАЙКРАЩИЙ РЕСТОРАН РОКУ
ВЕЛИКЕ ВІДКРИТТЯ
ШАРЛОТТА ВІЛЬЯМС ПРОДОВЖУЄ СПРАВУ БАТЬКА
Уже почала готувати на обід?
Ні, працюю над дечим новим. Ризото з мускатним гарбузом на Різдво.
Звучить смачно.
Вчора скуштувала, але співвідношення інгредієнтів було погане.
- І я відволікаюся. - На що?
Малюнок наполовину завершений, а я додумую решту.
Нехай картина не стає причиною марнування їжі.
Так.
Приготуєш швиденько сніданок?
Зможеш зробити яєчню з копченим лососем за татовим рецептом?
Можу. Якщо він робив, то і я зможу.
Звісно ж, можеш.
Твій тато дуже пишався би тим, як ти прийшла сюди
й перейняла цей ресторан.
Приготую лосося.
Намалюй ще себе, повісиш поруч із картиною батька.
Не думаю.
Я навіть не хотіла, щоб там висіло моє фото.
Я не рівня тату.
І цілком очевидно, що клієнти згодні.
Припини.
Стає все краще, а Різдво — завжди добре для нас.
Я маю поїхати у справах до Елли, там є дещо.
- Повернуся до подачі обіду. - Повернися до зміни Елли.
Персонал поки нагляне за кухнею. Повеселися.
Дякую.
Чому ми тут?
Це моє щасливе місце.
Усе добре? Стіни пусті.
А ти не відчуваєш атмосфери митців, що творять для конкурсу?
Як скажеш.
Ти любиш готувати страви. Це твоє мистецтво.
Я теж люблю, але...
- Я хороша шефиня? - Неймовірна.
Тоді чому це моє щасливе місце?
Бо в тебе душа художниці.
Душа художниці?
Бачила таке у фільмі, та зараз ця фраза доречна?
- Де твоє щасливе місце? - Ти знаєш. У ресторані.
День, коли ти зробила мене су-шефом,
був другим найкращим днем у моєму житті.
Певна, чоловік буде радий чути, що він вище за су-шефа.
Гейб підтримує мої мрії.
І тобі такий потрібен.
Після катастрофи з Джеффом мені й самій добре.
І в мене багато занять. Я знову почала малювати.
Тоді
візьми участь у фестивалі митців.
Тому ми й тут.
Оце так новини.
Я перейняла ресторан рік тому, мама каже, справи йдуть вгору.
Тож я подумала: «Чому ні?»
Ти ніколи не думала, що було б,
якби ти пішла в художню академію після випуску,
а не залишилася з рестораном?
«Кухня Чарлі» — це не просто ресторан. Це кров моєї родини.
Я його не залишу. Особливо зараз.
Якщо шукаєш підтримки,
то я переконана, що ти можеш перемогти у конкурсі.
Ну ж бо! Ти знаєш, що це правда!
Я дещо почала. Це дещо дуже різдвяне.
Ні, чекай. Маю кращу ідею.
Можеш намалювати мене. Я дуже мила у різдвяних нарядах.
Так точно переможу.
Авжеж. Чудова ідея. Чому раніше не сказала?
- Я майстриня ідей. - Так.
Тук-тук.
Девіде.
Ти мав подзвонити мені, коли доїдеш, щоб я тебе забрав.
Я взяв каршеринг. Так легше, щоб тебе не турбувати.
Радий бачити.
Те, що ти будеш тут на Різдво, — просто бомба.
Для мене ще краще.
Побачу твій новий дім і проведу з тобою свята.
- Бейсайд відрізняється від Нью-Йорка. - Так. Та це якраз те, що треба.
Сподіваюся, тобі буде комфортно у такій гаражній атмосфері.
Сподіваюся, ти приживешся.
Знаю, ти до такого не звик, але...
Усе добре. Я починав з гаража. Маю домалювати одну картину,
далі вільний до дзвінка з іншої компанії.
Крутяк. Слухай.
Я привіз старий кульман з наших часів у Нью-Йорку.
І не хвилюйся.
Твій авторський шедевр досі неушкоджений.
Овва.
Погляньте-но.
Наскельний малюнок.
Ні-ні. Це авторство Ваятта Грема.
Скільки за це дадуть?
Усі мої авторські роботи тепер генерує ШІ.
Якщо не знайдемо готель, який оцінить це,
то не думаю, що хтось зацікавиться. Та досить про мене.
Не зовсім.
Шеріл піде далі,
вона точно запитає про Мішель.
І я скажу їй те, що й усім іншим.
Вона хотіла сім'ї.
А я не був готовий.
Не готовий припинити подорожі?
Я люблю відвідувати різні місця. Просто
не отримую творчого задоволення.
Раніше я малював олівцями,
а тепер усе генерує комп'ютер.
У готових продуктах більше немає людської руки.
Я розумію.
Тож...
- Я дещо для тебе зробив. - Та ну. І що ж там?
Зареєстрував тебе на міський Різдвяний фестиваль мистецтв.
Тож або змирися, або кричи на мене.
Або ж...
Або ж подякувати.
Для цього ж і є друзі.
Тема конкурсу — Різдво.
Тож я подумав, що можна просто прийти з цим,
щоб не малювати нове.
Нізащо. Роботи буде багато, але я люблю виклики.
І це може бути весело.
Гаразд.
Потрібні припаси.
Усе налагоджено. У центрі є крамниця.
- Клас. - Ходімо по їжу. Бігом.
Я сам.
РІЗДВЯНИЙ ФЕСТИВАЛЬ БЕЙСАЙДУ
«КУХНЯ ЧАРЛІ»
З поверненням.
Я лише завезти Еллу. Я забула робоче взуття. Треба додому.
- Вибач. - Усе добре.
- Гаразд. - Біжи.
- Вітаю, Патріку. - Шарлотто, радий бачити.
- Маю питання. - Звісно. Яке саме?
З плануванням різдвяного фестивалю проблема.
Є хоч найменший шанс, що «Кухня Чарлі» стане там офіційним рестораном?
Справді? А що там?
Думала, «Домашня кулінарія» буде цього року, як і завжди.
Бренда пошкодила спину. Її не буде мінімум два тижні.
Треба, щоб хтось виручив, і я подумав про тебе.
Дякую за це, але...
Не на всі заходи потрібна їжа. Лише на три.
Вечірка на відкритті, Різдвяний фестиваль мистецтв
і різдвяний концерт.
Ти знаєш, я люблю фестиваль,
але відкриття завтра.
Я буду вдячний за будь-який результат.
Не треба нічого надзвичайного. Просто...
Немає нікого, кому можна було б це довірити в цей час.
Так. Я впевнена, моя мама не відмовиться від реклами для ресторану.
Дякую. Ти й не уявляєш, скільки це значить.
Ти нас рятуєш.
- Твоя мама тут? - Так. Скажи, що я погодилася.
Дякую, Шарлотто.
Ні.
СЬОГОДНІ В МЕНЮ
Агов, що ти робиш?
Підправляю.
- Бо кривенький Санта був. - Справді?
Це малював непоганий художник.
- Непоганий? - Звісно.
Ти б намалював якось інакше?
Може, додав би ялинку на задній план.
Більше люблю сани.
Так, але сани — це очікувано.
- Плюс я прикрашу ялинку. - Ти?
Моя дошка, мої прикраси.
Може, дозволю тобі намалювати ялинку, завжди можу витерти.
- Як тебе звуть? - Непогана художниця.
Що ж, тоді я намалюю ялинку.
Гаразд, Рембрандте. Якщо напартачиш, відповідатимеш перед власником.
Мабуть, ти і є власниця.
Так.
Я готовий ризикнути.
Агов, художник працює.
Це моя дошка.
Добре.
Твоя черга.
Художниця працює.
Добре. Ти не просто непогана.
- Як і ти. - Що ж, дякую.
- Як тебе звуть? - Ваятт.
Шарлотта.
Твій ресторан хороший?
Так! Я ще й шеф-кухарка. Запрошую спробувати.
Клас. Я б хотів спробувати.
Зараз я іду до крамниці,
та було весело.
- Побачимося, Шарлотто. - Сподіваюся.
- Веселого Різдва. - Веселого Різдва.
Так, черевики.
Один швидкий штрих.
Привіт, Елло.
Гей, ти там скоро повернешся?
Так. Зараз буду. Вибач.
Раді знову вас бачити. Веселих свят.
- Перевзулася? - Перепрошую, відволіклася.
На малювання?
У твоєї мами якісь важливі новини.
- Я все знаю. - Мене підвищують?
- Я твоя начальниця? - Тебе вже підвищили.
- Я нетерпляча. - Не спіши так.
Новини перевірять твої навички готування.
Так. Добре. Ці новини я й хотіла почути.
Фестивалю потрібна їжа в останній момент, і нас попросили врятувати ситуацію.
- Я думала... - Бренда пошкодила спину.
Святковий вечір буде тут?
Так, 22-го. І ще дві події.
На заході будуть журналісти, репортажі, блоги.
Їх побачать люди по всій країні.
- Це може нас прославити. - Крутий шанс.
Треба рухатися.
Завтра церемонія відкриття.
Тож зустрінемося тут вранці.
Рано.
А поки що займемося вечерею. Ну ж бо.
Я не могла заснути. Побачила світло.
Чому не спиш?
Я просто розслабляюся, граюся.
Тобі слід поспати.
Я хвилююся за завтра. Ти маєш бути свіжою.
Усе буде добре.
Вибач. Я не хочу тиснути,
та чи може цей проєкт зачекати до завтра?
- Так... - Чи після фестивалю?
Звісно.
Так буде краще. Гаразд.
Дякую. Я на тебе розраховую.
Звісно. Можеш завжди на мене розраховувати.
Добраніч.
БЕЗКОШТОВНІ ПРИКРАСИ
Що там у тебе?
Безкоштовні прикраси. Ключове слово «безкоштовні».
Знаєш, на свята тут усі викладаються на максимум.
Так, я помітив.
А це що?
Це було біля коробки,
думаю, хтось збирався викинути це.
Ні, вона лиш наполовину готова.
Тоді просто викинь.
Не думаю.
- Хочеш зберегти? - Так.
Добре.
Тобі не забагато навантаження?
Чого питаєш?
Подумала так, оскільки ти працюєш, та ще й пишеш картину.
- Як ти встигатимеш? - Не хвилюйся за мене.
- Я повністю віддана ресторану. - Ти вже здала роботу?
Ні, я її викинула.
Що зробила?
Я потрібна тобі. І своїй мамі.
Я всім потрібна.
- Це на краще. - Ні, не на краще. Та ну.
Я дуже сильно люблю малювати,
та вчора я побачила, як сильно маму все це хвилює,
якщо вона не може заснути, то це серйозно. Спершу робота, потім хобі, так?
Не роби того, про що пошкодуєш.
Ні, це на краще.
ВІДКРИТТЯ
Погляньте, хто тут.
Привіт. Який сюрприз.
- Малюєш карикатури? - Ні.
Можна взяти?
Дякую.
Гарно.
Знаєш, що ще дуже гарне? Ота картина.
«БЕЗ НАЗВИ» АНОНІМНИЙ АВТОР
ВІДКРИТТЯ
Усе добре? Наче побачила Духа Минулого Різдва.
- Гірше. - Що сталося?
Нічого. Усе добре. Просто галюцинації.
Сподіваюся, що галюцинації.
Я розумію.
Нелегко бачити там роботи інших людей.
Наступний рік буде твоїм, добре?
Повернімося до подачі їжі.
Налити ще вина?
Ні, дякую.
Усе добре? Я тебе якось засмутив? Ти просто зникла.
Ти Ваятт Грем,
архітектурний художник?
Ти чула про мене?
У мене є журнал про твої роботи.
Мабуть, любиш готельні лобі.
Я люблю мистецтво.
Я теж.
Знаєш, мені дуже дивно,
що єдина картина з твоїм іменем навіть не твоя.
Я не краду нічийого сонця. Я надішлю лише свою роботу.
Мені просто подобається оце.
Ти ж не знаєш митця, правда?
Знаю. І краще зніми картину.
Якщо художник скаже особисто, то з радістю.
Скажімо так, художник викинув це не просто так.
Не уявляю, що змусило б художника викинути таке.
Я уявляю.
Хоч і недомальована,
та все одно унікальна. Усі про неї говорять.
Краще б вони говорили про їжу.
Перепрошую.
Шарлотто, у нас поки все прекрасно.
Схоже, усім подобається їжа.
Все завдяки вашим з Еллою зусиллям.
Це робота, мамо.
- На неї я витрачаю всі зусилля. - Тому ти й найкраща.
Гарного вечора. Дякую, що завітали.
Гадаю, нам усе вдалося.
- І їжа була прекрасною. - Дякую.
У тебе чудовий вигляд.
Припини.
Я вже давно так не вдягалася.
Тоді треба провести ще кілька вечорів.
Хочу спитати, ти завтра прийдеш на «Розфарбуй мені Різдво»?
Я не планувала.
Шарлотта — митець. А я знаюся на цифрах.
Дуже шкода.
Можеш використати це як можливість просунути свій ресторан.
Є багато немісцевих, хто не знає про «Кухню Чарлі».
Маєш рацію.
Подумай про це.
Я думаю.
Сподіваюся побачити тебе завтра, Моллі. Добраніч.
Що це було?
- Запросив на «Розфарбуй мені Різдво». - Справді?
Тобі точно треба йти.
Можна прорекламувати ресторан, якщо взяти наш гострий сидр зі спеціями.
Гарне поєднання. Бізнес і задоволення.
Лише бізнес.
Як скажеш.
Добре, Ваятте.
Що малюємо?
Привіт.
Вибачте, до відкриття ще година.
Вчора гуляв і подумав: «Оливкова гілка».
Думаю, вчора ти неправильно зрозуміла, чому я повісив ту картину.
Я слухаю.
Я не намагався привласнити її.
А лише висвітлити мистецтво, яке говорило зі мною.
Добре, що воно говорило з тобою. А якщо митець не хотів показувати картину?
Це справедливе питання, але чому б і ні?
Це складно.
Чув, що наступний захід — це публічне малювання.
Підеш зі мною? Я не дуже художник,
і, може, ти мені щось підкажеш.
Я подумаю.
Дуже хороший початок.
Я прийду раніше і займу місце.
Про всяк випадок.
Таємнича людина, з якою ти сиділа учора ввечері,
переслідує тебе?
Його звуть Ваятт. Він відомий художник.
Він здається цікавим хлопцем, але...
Але що?
Маємо незакінчені справи.
Як твоя незакінчена картина, що висить у галереї?
Я завжди впізнаю твій стиль.
Ну, це знаєш лише ти, а тепер і Ваятт.
Я знала, що ти її не викинула б.
Я викинула. У смітник.
Навіть не знаю, звідки вона в нього.
Не бачу проблеми. Судячи з того, що я чула, ти можеш перемогти.
Вона напівготова.
Її не мав би ніхто бачити на цьому етапі.
Через ресторан я не могла її закінчити, навіть якби хотіла.
Я просто її зніму. Так і зроблю.
Ти мала шанс учора.
Ну, люди розмовляли, і я не хотіла...
Знімати її.
А тепер хочу.
Гадаю, тобі варто прийняти запрошення милого митця,
навіть якщо лише скажеш, що повертаєш картину.
Розкажеш хоч трохи про нього?
Це... Немає що казати.
Скажи, що не хочеш знати більше.
Я вже достатньо знаю.
Я знаю, чим він заробляє. Тобто я знаю його кар'єру.
Не знаю особисто, та це те саме.
Ти так формулюєш речення, наче хочеш дізнатися більше.
Гаразд, я піду, якщо це зробить тебе щасливою,
але лише щоб сказати йому, що я забираю картину.
Добре. Так.
Саме тому.
Лише для того.
Непогано.
Здалося, чула, як ти зайшла.
Що робиш вдома у такому одязі?
Елла сьогодні зайнялася кухнею, тож я піду на один захід.
Ти така хороша донька.
Мені потрібна ще одна людина для сидру.
З радістю допоможу.
Я займуся сидром.
Знаєш, якщо ти в такому вбранні,
то й мені варто не відставати.
Певна, Патрік оцінить.
Я про нього й не згадувала.
- Так. - Ой, ти просто...
«РОЗМАЛЮЙ МЕНІ РІЗДВО» МУЗЕЙ
Сидру від «Кухні Чарлі»?
Смачного.
Від мого запрошення неможливо було відмовитися.
Тобі пощастило.
Я працювала.
Гарне місце для роботи.
Обожнюю човни.
Це музей човнів просто неба. Частина історії міста.
Знаєш, цей прилавок і без тебе обійдеться.
Ходімо зі мною до мольберта?
Мені варто залишитися тут.
Думаю, люди самі можуть налити сидр.
- Добре, розумнику, ходімо. - Гаразд.
Та знай, що малювання пензлем відрізняється від олівця.
ГАРЯЧИЙ ЯБЛУЧНИЙ СИДР КУПОН НА ЗНИЖКУ
- Готовий до уроку? - Так.
Зараз стане аквареллю.
- Так має бути добре. - Так.
Так, тепер додамо зеленого.
Зеленого.
Гаразд.
Ні.
Тримай ось так.
- Так. - Майже як олівець.
- Схоже. - Добре.
Нехай пензлик робить своє.
- Чекай. - Отак?
- Дозволь мені... - Звісно.
Заплющ очі.
Просто відчуй.
Так! Дивись, у тебе виходить.
Вітаю, ти прийшла.
Так.
Людям подобається наш сидр.
Сьогодні тут багато людей.
Я бачив тут багато людей, це добре.
Спасибі, що запросив нас сюди.
Піди й глянь на картину Шарлотти.
Вона має талант.
Вона любить малювати.
Гадаю, це хороше заняття для душі.
З тобою весело проводити свята.
Мушу погодитися.
- То в якому великому місті ти живеш? - Чому думаєш, що я з великого міста?
Серйозно?
Гаразд, Нью-Йорк.
Та я стільки подорожую, що не можу називатися тутешнім.
І чому ти в Бейсайді?
Навідати мого друга Девіда.
Це він запропонував взяти участь у конкурсі.
Тобто запросити когось іншого на конкурс?
Я теж буду.
Просто ще не вирішив, що малюватиму.
У Бейсайді є гарні будівлі.
Втомило архітектурне малювання.
А мені подобається. Завжди все достовірне, тож...
Сухе? Беземоційне?
- Тебе зворушує таке? - Так.
Гарні малюнки.
Я завжди вважав їх холодними.
Я хочу привнести тепло та життя у роботи.
Як у твоїх.
Навіть недомальована твоя робота набагато експресивніша за мою.
Ні, але дякую.
Та я розумію, про що ти.
Люди вказували, що мені малювати.
Я просто хочу створити щось для себе.
Немає нічого більш надихаючого, ніж різдвяний Бейсайд.
Я першою гляну на твій малюнок.
Справді?
Добре. А як щодо тебе?
Ти талановита художниця. Чому ти працюєш на кухні?
Іноді головне — бути поруч із сім'єю.
Якби ж хтось зрозумів, як важливо слідувати за мріями.
Ти мрієш, якщо думаєш, що закінчиш до темряви.
- Більше малювання, менше розмов. - Добре.
Шарлотто, це так гарно.
Дякую.
Добре. Будь чесною.
Добре.
Гарно.
Знаєш, завтра буде фестиваль на честь Санта Клауса в галереї.
Можеш показати навички з олівцем.
Показати людям декілька ідей. Вони були б раді побачити твої роботи.
Серйозно?
- Я давно не малював олівцем. - У тебе вийде.
І Патріку сподобається.
Ти прийдеш?
Можливо. Після роботи.
Я наполягаю.
- Знаєш, я піду й спалю це. - Ні!
Так.
- То завтра в галереї? - Завтра. Бувай.
Бувай.
- Він гарний. - Ваятт?
У нього є ім'я.
Так. Він і моє ім'я знає.
Це хороший початок.
Я така рада, що ти знову в ділі.
Це дуже гарно. Дуже гарно.
- Привіт. - Привіт.
Я хотів додати сюди різдвяного настрою, щоб тут запанувала атмосфера творчості.
Чудово.
- Виловив ще одну картину зі смітника? - Ні, це моя.
Малював із пов'язкою на очах?
Частину малював із заплющеними очима, та я не художник.
- Дай-но гляну. - Добре.
Тоді нащо ти це намалював?
Ви з Шеріл уже вечеряли?
Можна замовити їжу з «Кухні Чарлі».
Там смачно.
Так. І між нами, шефиня виявилася авторкою картини,
яку ти знайшов.
Я бачу, куди ти хилиш.
- Шефиня, так? - Так.
Ти їдеш туди за їжею чи до неї?
І те, і інше.
«КУХНЯ ЧАРЛІ»
- Вітаю. - Привіт.
Не пізно ще замовити до закриття?
Звісно, ні, але нам треба поговорити. Сідай.
Даруй, а ми знайомі?
Ні. Я Елла.
Я найкраща подруга Шарлотти, а її зараз немає,
що добре для нас.
Не знаю, як ти знайшов картину Шарлотти, та ти точно знайшов у ній щось...
- Ти ж узяв її на фестиваль. - Так. У неї талант.
І вона бере участь у змаганні цього року.
І тут ти вставив палиці їй у колеса.
Я цього не знав, та вона ж викинула картину.
Так, це правда, та я намагаюся переконати її таки взяти участь.
Тепер це важче зробити,
бо там уже висить напівготова робота.
І що пропонуєш?
Нехай зніме, якщо вона цього хоче.
Знаєш, мені знадобляться такі друзі, як ти.
Я рада, що ти розумієш. Я люблю Шарлотту.
- Вона мені подобається. - Так і думала.
У закладі чи з собою візьмеш?
Із собою?
Із собою.
«КУХНЯ ЧАРЛІ»
Привіт.
Я думала про вечір.
Ми маємо показати себе якнайкраще.
Тож подумала: Різдво, новеньке, щось інше. Ризото з мускатним гарбузом.
Точно робитимеш щось нове, а не те, що вже полюбилося?
Сто відсотків.
Сонце?
Що відбувається?
Знаєш, просто багато всього.
Мої обов'язки тут, які в мене в пріоритеті.
І зближуюся з чоловіком, який незабаром поїде з міста.
Тому відчуття трохи суперечливі.
І я хочу висловити емоції через малюнки.
Я почуваюся...
Все навалилося.
Думаєш, я не впораюся?
Не думаю, що хоч хтось зміг би.
Зараз Різдво, справи в ресторані пішли вгору, фестиваль...
І треба побачитися з тим хлопцем, поки не поїхав.
Щодо твого малювання, коли все це закінчиться,
певна, займешся цим.
Так, можливо.
Гаразд. Я хочу скуштувати це ризото.
Так, але не це, бо усе згоріло, поки ми говорили.
Гаразд.
Добре, я просто піду.
ГАЛЕРЕЯ БЕЙСАЙДУ
Привіт. Радий, що ти тут.
Вибач, що пропустила шоу.
Ми трохи пізніше подавали обід.
Гарно так.
- Залишив останню частину тобі. - Мені?
Ти вчила користуватися пензлем. А я можу трохи навчити малювати олівцем.
Гаразд. Що саме робити?
Санта не буде завершеним без ременя.
Треба лише затемнити лінії.
Чудово, просто заплющ очі і відчуй.
Чудово.
Мушу визнати, олівець інакше відчувається.
Чудово знову малювати.
Можна дещо попросити?
Звісно.
Я підготував зразки для конкурсу,
може, ти на них глянеш?
Мені потрібна чесна думка.
- Залюбки. - Справді?
Це чудово.
- Тоді ходімо. - Гаразд.
Овва.
Це моє тимчасове робоче місце.
Привіт. Здалося, що побачив вас.
Ти, мабуть, Девід?
- Так. - Я Шарлотта.
Радий знайомству.
Ти шефиня з «Кухні Чарлі».
Саме так.
Люблю ваші креветки на грилі. Просто найкращі.
Дякую.
Так, і дякую, до речі.
Чув, що це завдяки тобі цей хлопець знову почав малювати.
Я просто запропонувала. Решту він сам.
Мені треба до магазину, тож... Дуже радий знайомству.
Побачимося, друже.
Мабуть, мій перший друг.
Не дає мені зазнатися. Він недавно переїхав.
То він тут залишиться. Людям не хочеться звідси їхати.
Приємно знати.
Я малював те, що мене зацікавило.
Що в них спільного?
Якщо чесно, я не знаю.
Ти подорожуєш по роботі,
може, намалюєш щось пов'язане з відвіданими місцями?
Я небагато гуляю, коли працюю.
Щойно закінчу, то їду далі.
Улюблене крісло мами.
Сиділа в ньому кожного Різдва, а ми відкривали подарунки.
Мені подобається.
Цей програвач крутий.
Моя мама була співачкою з чудовою кар'єрою.
Об'їздила всю країну з концертами, виступала навіть у залі Карнеґі-хол.
Там зустріла мого батька. Він був в оркестрі.
То ти перейняв якісь музичні навички?
Можу плескати в ритм до більшості пісень.
- Ти подорожував із ними? - Ні.
Коли я з'явився,
вони пішли викладати в місцевий коледж і перестали гастролювати.
- Думаєш, вони пошкодували? - Так.
Тобто, я не знаю. Я б пошкодував.
Люблю роботу.
Ти казав, що незадоволений.
Може, не так висловився.
Скоріше, я нереалізований.
Знаєш, я краще малював би рукою.
Натомість я використовую комп'ютер,
щоб створити архітектуру для корпоративних офісів чи готелів.
І мені платять.
Краще за справжню роботу.
Як от шеф у ресторані.
Я не це мав на увазі.
Кулінарія — це мистецтво, так?
Звісно.
Може бути. Для мене це робота.
Тому тобі краще малювати, а не готувати.
Легко тобі сказати, художнику-мандрівнику.
Не думаю, що я так зможу.
Ніщо так мене не заспокоює, як дім,
особливо на Різдво.
Так.
Я згоден, тому я тут.
Проведу Різдво з Девідом
та новими людьми.
Знаєш, я не думаю, що це все не має зв'язку.
Упевнена, усе це частинки історії.
Це були частини твого дому. Як крісло-гойдалка?
Тобі хтось казав, що ти вміло змінюєш тему?
Маю медаль за це.
Але дивись.
Може, твоя правда.
Може, щось із цього вийде.
Щодо картини в галереї.
Так, усе гаразд. Не пояснюй.
Ти талановита художниця. Я не мав подавати твої роботи.
Твоя картина.
Якщо хочеш її зняти, то не потрібен мій дозвіл.
Я знаю.
Тож...
Я зніму її.
Привіт, Шарлотто.
- Усе гаразд? - Треба поговорити.
Так, звісно.
Про анонімну картину.
Вона моя, я вирішила зняти її.
Ваятт про це знає.
Це твоя?
Шарлотто, це дуже гарно.
Ця картина має гарні шанси виграти конкурс.
Точно хочеш це зробити?
Так, точно.
Гаразд.
Гаразд, якщо передумаєш,
доведеться подавати заявку заново.
Але під власним ім'ям, так?
Слушно.
Прийом заявок завершується в день церемонії нагородження, 23-го.
Шарлотто.
Сподіваюся, візьмеш участь.
Ти маєш талант.
Ні.
- Привіт! - Привіт.
Привіт.
То як успіхи?
Досі працюю над цим.
Ти залишив це всередині на столі.
Пропущений виклик.
З Лондона.
Дякую.
То що у вас із Шарлоттою?
Попросив її поради щодо роботи для конкурсу.
Так.
Ні, справді. Шарлотта надихається мистецтвом.
Скажи, що є щось іще, окрім «натхнення мистецтвом».
- Авжеж. - Добре.
Вона весела, інша і розумна.
Може, навіть розуміє мої мрії краще за мене.
Просто не знаю, що із цим робити.
Слухай, запроси її на побачення.
Проведи Різдво з нею. Не роби висновків.
Просто знай, що в тебе є багато часу, щоб усе це обдумати.
Постійні подорожі не залишають місця для справжніх стосунків.
Це й вбило останні.
Знаю.
Але люди можуть змінювати своє ставлення
і змінюватися заради хорошої людини.
Моя робота не зміниться.
Просто будь відкритим, гаразд?
Дзвінок?
Точно.
Лондон.
Так, я розумію, але зараз я
не можу дати відповідь. Я передзвоню.
Дякую за пропозицію.
- Що ж... - І що там?
Готель «Магніфік» запрошує на роботу.
Хочуть замовити креслення всіх готелів.
Усіх.
Це десь від шести місяців до року у Лондоні.
Великі гроші?
Так.
Овва.
І що робитимеш?
Просять прилетіти одразу після Різдва.
Що?
В одному я впевнений.
Час підбирати не вміють.
Шарлотто.
Що ти тут робиш?
Ти не спала всю ніч?
- Ти її зняла. - Так, побачила в ній дещо.
Я не хотіла закінчувати, а просто доробити той штрих.
І не змогла зупинитися. Ще не готово.
Мама просила розбудити тебе.
- Справді? - Вона хотіла дати тобі поспати.
- Та я підготувала все. - Я проспала будильник.
Усе добре.
Мені дуже шкода.
Ні, усе добре.
Рада, що ти повернулася. Робота вже кипить.
Уже тут. Зроблю крабові котлети.
Гаразд, я візьму це.
Сонце, це цукор. Якийсь новий рецепт?
Ні. Просто взяла не те...
Не зважай.
Шарлотто, ходімо на хвилинку. Елло, кухня на тобі.
Добре?
- Вибач, що запізнився. - Хотіла дати тобі виспатися.
Я малювала в студії.
Я відчувала натхнення, мені це було потрібно.
Це через Ваятта?
Можливо. Так.
Але це також через мене. Я ще не готова про це говорити.
Гаразд, що ж...
Я завжди тут, якщо треба.
Дякую, мамо. Я готова повернутися на кухню.
Добре.
Усе гаразд?
Якби ж я знала.
Намагаюся дати їй підтримку, особистий простір, свободу.
Глянь на неї. Така розгублена.
Повір, вона далеко не розгублена.
Думаю, вона скоро знайде свій шлях.
Справді? Дуже сподіваюся.
Повір мені.
Шарлотта лише хоче, щоб ти пишалася нею.
КОНКУРС ПРИКРАШАННЯ ЯЛИНКИ
Вітаємо на щорічному Різдвяному фестивалі мистецтв.
Цього року обрані митці прикрашатимуть ялинки.
Тож спостерігайте, як вони створюють різдвяну магію на ваших очах.
Розпочинаємо святкування!
Цьогоріч ти перевершив себе, Патріку.
Галерея виглядає неймовірно.
І гарна ідея з прикрашанням.
Дякую тобі.
А ще люди говорять про їжу.
Завдяки тобі та моїй доньці бізнес процвітає.
До речі про Шарлотту,
у мене є ідея, якою хочу поділитися.
Теж хочеш прикрашати цю ялинку?
- А з цим допоможе комп'ютер? - Припини.
Я дивлюся на картини на стінах,
деякі з цих робіт дуже вражають,
але не бачу робіт улюбленої художниці.
Не означає, що їх не буде. Завдяки тобі я домальовую картину.
Це чудово.
А я досі не впевнений, що малюватиму.
Гаразд, у це дуже важко повірити.
Моя улюблена художниця може допомогти? Буду вдячний за будь-яку ідею.
Тоді я знаю місце,
яке допоможе тобі знайти ідеї й підбадьорить тебе.
Зустрінемося після зміни?
Не можу відмовити.
Чудово.
Я візьму.
Поглянь на прикраси.
- Вони всі чиїсь? - Так.
Усі тут щороку записують те, за що вони вдячні.
Це нагадує нам, що ми не одні в цьому житті, розумієш?
А ще є традиція, коли пари щороку чіпляють спільну прикрасу.
Ти вже чіпляла з кимось прикрасу?
Так. Його звати Джефф.
Але більше разом не прикрашатимемо.
Що сталося?
Ми двоє виросли тут, і він з нетерпінням чекав шансу виїхати,
а я мала лишитися тут.
Він поїхав кілька років тому.
- Ти не хотіла переїхати? - Я потрібна мамі.
Хочу глянути, яку прикрасу ти повісила цього року.
Гадаєш, знайдеш?
- Думаю, так. - Гаразд.
Погляньмо.
Тепліше.
Холодно. Замерзаю.
ПРИСМАК
- Присмак? - Так, присмак. Приправа.
Я вдячна за все в житті. За кожен присмак, який люди привносять.
Хочу сказати, що ти вже додала присмаку в моє життя.
Як і ти.
А туристам можна теж спробувати?
- Можеш обрати будь-яку вільну. - Гаразд.
Усе гаразд?
Так.
Чудово.
Добре.
«Різдво в Бейсайді»?
Я приїхав сюди до друга Девіда, і тут я знайшов дещо особисте,
і я вдячний.
То прийти сюди — таки гарна ідея?
- Ти й не уявляєш наскільки. - Розповіси?
Ще ні.
І я вдячний, що Різдво в Бейсайді познайомило мене з тобою.
Знаєш, тут є чудова стійка з гарячим шоколадом.
Веди мене.
Ваятте, ти там?
Я це зробила.
Вітаю. Хтось уже випив каву зранку.
Я домалювала картину.
- Неймовірно. - Не могла дочекатися, щоб показати.
Покажеш свою?
Ще ні.
Добре, я запізнююся, але я дуже хотіла показати.
Дуже гарно.
- Побачимося? - Так, звісно.
Ура!
Як добре, що ти прийшла.
Ми саме обговорювали, як нам оновити події,
і оскільки в нас такі чудові шефині,
то чому б не зробити завтра захід з прикрашання печива?
Показати сім'ям, що мистецтво буває смачним.
Мені подобається, але я хотіла б поговорити з тобою.
Якщо є хоча б день на підготовку, то я залюбки.
Можна провести тут між обідом і вечерею.
А тобі це підходить?
- Ти наче не хочеш пекти різдвяне печиво. - Я вже маю ідеї.
Клас! Я запущу рекламний автомат і заповню це місце.
Я принесу інгредієнти. Я знаю, як це зробити.
- Я з тобою. - Добре.
Розважайтеся!
Дякую, що не відмовилася.
Буде весело. Обожнюю різдвяне печиво,
і це дуже добре для ресторану.
Можеш запросити Ваятта.
Ти прочитала мої думки.
Елла майже сама приготувала печиво. Це цілком її стихія. Має бути весело.
Тоді я прийду. Нізащо не пропущу інструктаж з печива.
- Зробив щось сьогодні? - Так.
І я почуваюся дуже натхненно.
Добре.
Що ж, у нас завтра цілий день,
і я маю відпочити, бо краса втомилася.
Не маєш.
Та припини.
Я б і не подумав.
Овва. Багато людей.
Готова?
Я роблю це з Еллою. Я б і не намагалася сама.
І вона знає про це більше за мене. Я не знаю, з чого почати.
Для початку перестань носити інгредієнти.
Боже мій. Дякую.
Час починати.
Ти впораєшся.
Дякую всім, що прийшли. Вас так багато.
Гляньте на ці прекрасні родини!
Сьогодні прикрашатимемо різдвяне печиво з рідною бейсайдською шефинею
Шарлоттою Вільямс!
Вітаю!
І до мене приєднається майстриня десертів, шефиня Елла.
На кожному столі є свіже печиво, яке приготувала Елла,
а також різні кольори глазурі та цукерки, щоб ви втілили свої задуми.
Почнімо з печива у формі ялинки.
Усі мають таке?
Немає неправильно способу глазурування, але є кілька способів,
як створити щось особливе.
Тож навчимося глазурувати так, щоб зробити голочки на ялинці.
«КУХНЯ ЧАРЛІ»
Добре.
Що таке?
Захід триває довго, а ще треба буде подавати вечерю.
Я сказав, що буду поганим хлопцем і вижену всіх.
Не хочу завдати збитків.
Тут багато потенційних клієнтів.
Може, вони захочуть тут повечеряти.
- Геніально! - За півціни!
Зробімо це.
Гаразд.
Прекрасні люди з «Кухні Чарлі» питають,
чи не хотіли б ви повечеряти за півціни?
Що скажете? Зацікавило?
Розігрію духовки й готуватиму соуси для вечері.
Я зроблю решту.
Я займуся меню.
А я почну накривати столи.
Офіціанти побачили натовп.
- Вони дуже щасливі. - Клас.
Здається, ми ще не знайомі.
Я Моллі, мама Шарлотти.
Я Ваятт, і я вже бачу, чому вона така гарна.
Цього не втрачай.
Я можу чимось допомогти?
Умієш мити посуд? Посудомийка пішла на лікарняний.
Показуй.
«КУХНЯ ЧАРЛІ»
У нас був аншлаг.
- Прекрасне відчуття. - Треба звикати.
Завтра ввечері тут не буде вільного місця.
Думаю, у нас вийде.
Я в захваті.
Шанс прославитися перед пресою.
Може, вип'ємо кави перед завершенням дня?
- Думаю, ми заслужили. - Я допоможу.
Чудовий вечір.
Та маю багато роботи, коли повернуся.
Ти ж наче вже закінчив.
Так. Просто хочу, щоб було ідеально.
Вітаю, парочко.
Забула сказати, що хочу додаткове еспресо.
Піду спитаю, чи ще хтось хоче щось особливе.
Він мені подобається.
Мені теж.
- Я б хотіла поговорити про нього. - Не сумніваюся.
Гаразд. Я розумію. Змінимо тему.
Ти досі ночами малюєш картину?
Ні, я вчора домалювала, але я не подам її.
- Що? - Так.
У мене на неї є інші плани.
Я подарую її Ваятту на Різдво.
Ходімо винесемо каву.
Ходімо. Я несу.
«КУХНЯ ЧАРЛІ»
Елло, Шарлотто, відпочиньте. У нас завтра великий день.
- Ваятте, сподіваюся тебе там побачити. - Я прийду.
Ми ще прогуляємося.
Добраніч.
Ти дуже багато для нас зробив сьогодні.
Я лише помив посуд. Ви з Еллою взяли основу роботу на себе.
- То ти вирішив, що малюватимеш? - Думаю, ти оціниш.
І це всі деталі? З тебе по слову витягувати?
Що там?
Можу сказати, що це краще, ніж я очікував.
- Так. - Ти додала те, чого бракувало.
Справді? Що?
Присмаку.
Ти привнесла особливе натхнення.
Овва.
І?
І що?
Що там? Що ти малюєш?
Зрозуміла. Ти не розповіси.
Шарлотто, хочу, щоб ти знала,
я давно не був таким щасливим, як минулого тижня.
Я теж.
Потрібен червоний. Той самий червоний.
Різдвяний червоний.
- Часто говориш до себе, коли малюєш? - Ти що тут робиш?
Гейб запропонував зайти до тебе.
Чого б це?
Йому набридло слухати те, як я хвилююся за тебе.
Він має рацію.
Я намагалася звести тебе з хлопцями з часів Джеффа,
і я боюся, що ти закохалася в того, хто поїде.
І, знаєш, він їде.
Ну так, таке ставалося зі мною. Але...
Але що?
Можливо, у нас щось вийде.
І я хочу вірити, що він захоче залишитися.
Сонечко!
Завдяки йому я малюю з таким натхненням, як уперше.
Це завдяки йому!
Це не просто місце, де я щаслива.
Це моє місце.
Я вже доволі довго це знаю.
Могла би сказати.
А існує не один червоний колір?
Шукаю колір роза корса. Яскравий, гарний, ідеальний різдвяний червоний.
Кумедна назва.
Італійський спорткар.
- Перепрошую. - Десь тут був тюбик.
- Я допоможу знайти. - Чекай.
Я не хочу тебе затримувати. Треба готуватися до концерту.
Так, але спершу треба знайти твій червоний. Як він називається?
Ні.
Агов, друже. Я йду спати. Тобі щось принести?
Ти вже зробив достатньо.
Знаєш, я дивлюся, як ти працюєш,
і це нагадує мені дах у Нью-Йорку.
Божевільний Ваятт працює до півночі.
Зараз я відчуваю себе Божевільним Ваяттом.
Так, жінки на таке здатні.
Так.
Я такої хорошої людини не зустрічав.
Хоча я багато де був.
То можна сказати, що ти знайшов свою музу?
Навіть більше.
Овва.
Отакої.
Непогано, так?
Чудова робота, друже. Чудова.
Що ти робиш?
Готую ризото з мускатним гарбузом. Я додала кілька інгредієнтів.
Я так і не могла приготувати це.
Постійно відволікалася і все псувала.
Ти не вкладала туди серце, та ідея класна.
І вийшло неймовірно.
Спробуй.
Прекрасно. Треба подати це сьогодні.
- І курячу грудку з травами. - Як успіхи?
Обговорили, що подаватимемо сьогодні.
І що?
Ризото з мускатним гарбузом і куряча грудка з травами за рецептом Елли.
Елли?
Справді?
Справді.
Це твоє щасливе місце.
Що ж, вирішувати тобі. Ти шеф-кухарка.
Я піду прикрашати, а ви готуйте.
Ти не уявляєш, що це для мене означає.
Повір мені. Я цілком розумію.
Дякую.
Як зосередишся, вийде ідеальна смачна курка.
- Я готую її з десяти років. - І малюєш з дев'яти.
- Ти маєш сказати мамі. - Я знаю.
- Не можна розділяти їх. - От-от.
Я вчилася в найкращих. Ти прекрасна шефиня.
Часом учні перевершують учителів.
Проблеми?
Лист від друга з Лондона.
Подвоюють оплату і дають квитки до Лондона першим класом
зранку після Різдва.
Овва.
Ти маєш щось відповісти.
Так,
я знаю.
РІЗДВЯНИЙ ВЕЧІР
Привіт!
Не віриться, що в залі немає кислих облич.
Гарантовано будемо в кожній газеті та в усіх блогах.
Думаєш, сфотографують мене? Я нормально виглядаю?
Ти прекрасна.
Якщо їм не треба твого фото, то мені треба.
Думаю, нам вдалося.
Тарілки у всіх просто блищать.
Завдяки тобі. Правильне рішення.
Дякую.
Даруйте, що перериваю.
Я піду до твоєї мами, перепитаю, чи треба ще щось.
Я, мабуть, зараз не мав би бути тут, але я хочу поговорити.
Ні, я рада, що ти тут. Там є брудний посуд.
Звісно. Давай фартух.
Я жартую.
Є персонал, та я рада, що ти готовий помогти.
На жаль, саме тому я тут.
У мене робота в Лондоні після Різдва, і я не хочу нічого приховувати від тебе.
Я також хочу спитати, чи ти...
Ні, усе добре. Усе добре...
Не те щоб я не готувалася до цього.
Просто це трохи
різко й прямолінійніше, ніж я очікувала.
Але ти — це ти.
Ти чудовий. На тебе попит.
Усе добре.
Я...
Я в нормі.
- Залишишся на конкурс? - Шарлотто.
Їм потрібне фото нас трьох.
Не зараз.
Ти зробив величезний внесок у моє життя.
Дякую за це.
Що ти зробив?
Шарлотто, чекай.
Я не хотів тебе образити.
Ти не дала розповісти решту.
У тебе кочове життя.
А я шукаю собі гніздечко на все життя.
Нафта й вода.
- Не все має бути так. - Має.
На мить я замріялася, що ти залишишся.
Працював би тут.
Не варто було мріяти.
Я ж сама знала.
Ти навчив мене дечого, за що я дуже вдячна.
Що це?
- Що моє мистецтво особливе. - Так і є.
І я збираюся продовжувати.
Це я і намагався сказати тобі.
Полетіли зі мною.
До Лондона?
Сподіваюся, ти погодишся.
Зможеш почати заново кар'єру художниці, ніщо тебе не стримуватиме.
Ваятте, це мій дім.
Але ти застрягла тут, робиш те, що не любиш.
Це неправда.
Бути шефинею — не моє життя.
Ти поміг мені це зрозуміти.
Я художниця. Ось хто я.
Я не можу полетіти.
І якщо робота в Лондоні — твоя мрія, за якою ти підеш.
То я не стану на заваді.
Я знаю, як це важливо.
- Шарлотто, лише... - Бувай, Ваятте.
Я не чекала тебе сьогодні тут.
Ну, після вчорашнього.
Я хотіла поговорити, але двері були зачинені.
Дякую за це.
Це моя улюблена,
але у твоїй студії є ще декілька
чарівних картин.
Справді? Ти помітила?
Звісно ж, помітила.
Ти моя донька. Я люблю все, що ти робиш.
Я думала, що ти вважаєш це хобі.
Вважала.
І мені дуже шкода.
Я хочу дещо тобі показати.
Ти їдеш?
Так.
Я взяв роботу в Лондоні. Щойно забронював рейс на раніше.
Що? Чекай, зачекай.
Ти...
Ти їдеш до Різдва?
А як же Шарлотта? А як же конкурс?
Конкурс?
Я почав робити це для себе, а зробив для неї, і...
вона пішла.
Пішла? Чекай, стривай... Що сталося?
Розповів про Лондон.
Слухай, коли ти приїхав сюди,
ти скаржився мені, що твоє мистецтво стало
бізнесом, побудованим на штучному інтелекті. Ти не був щасливий як митець.
Я спостерігав за тобою, відколи ти тут.
Коли ти це малював, ти посміхався.
Навіть коли ти цим не займався, то все одно посміхався.
А знаєш, чому це? Я тобі скажу.
Не через мистецтво.
Це через неї.
- Я пропонував полетіти зі мною. - Чудово.
Вона відмовилася.
Вона казала, чому відмовилася?
Це її дім.
Тут вона хоче бути.
Іноді нам просто треба навчитися сходити зі шляху, Ваятте.
Тримайся за те, що робить тебе щасливим.
Добре? Усе інше станеться саме собою.
Я намагався.
- Дякую за все, друже. - Будь ласка.
Дуже радий був бачити.
Ходи сюди.
А тепер...
Краще я піду вже...
Я не знаю.
І ще одне.
Передай їй це.
До зустрічі.
ШАРЛОТТА
Чекай! Що мені робити з...
оцим всім?
Чекай, ти...
Про цю недомальовану картину всі говорять?
Це її я викинула у смітник. І я дуже рада цьому.
Вона просто вражає.
У тебе справді особливий талант.
Я не подам її на конкурс. Не буду.
Я подарую її Ваятту на Різдво.
Тож я намалювала іншу.
Це «Різдво у "Кухні Чарлі"».
Люба, це словам не описати.
Мамо.
Я не можу бути художницею і шефинею.
Я намагалася.
Вибач, якщо тиск від керування рестораном змусив тебе
почуватися так, наче тобі не можна йти за мрією.
Я ні секунди не шкодую.
Це родинна спадщина.
З рестораном усе буде гаразд,
і зі мною теж.
Найбільше я хочу, щоб моя донька робила те, що любить.
Тепер,
сподіваюся, оцю подаси на конкурс.
Точно подам.
І хочу, щоб ти була на церемонії нагородження.
Потрібна твоя підтримка.
Добре, я трохи розвантажу голову.
Піду до ялинки й почеплю ще одну прикрасу.
Шкода, що так вийшло з Ваяттом.
Сумно, але це зробило мене кращою людиною.
І це добре.
ПРИСМАК
Шарлотто!
Девіде, привіт. Ти приніс прикрасу, гарно.
Ні.
Ваятт залишив це в мене. Я приніс це, щоб показати тобі.
Знаєш, він тобі надзвичайно вдячний.
Його картина для конкурсу...
Ти маєш її побачити.
А де вона?
Він залишив її в мене.
Я думала, що у мене все за планом, коли він приїхав.
Але я кинула роботу і присвячую своє життя малюванню.
Це завдяки йому.
Це неймовірно.
Можна я покажу, що ти дала йому?
То чого ми чекаємо?
- Чудово. - Стривай.
ШАРЛОТТА
Він зараз же не вистрибне звідкись?
Ні.
Ні, він поїхав.
Тобто зовсім поїхав?
Думала, він хоча б на конкурс залишиться.
Ні, він пішов.
Але...
не повністю.
Хотів, щоб це було в тебе.
Я й не знала.
Девіде, я не можу це прийняти.
Чому?
Бо щоразу, як дивлюся на неї, я
згадую, що він поїхав.
Знаєш,
він сказав, що ти його муза.
Дякую.
Я рада, що побачила це.
Ще раз дякую. Веселого Різдва.
З Різдвом, Шарлотто.
Саме тебе і я шукала.
Привіт. Хотіла переконатися, що після святкування все в нормі.
Елло, що б я без тебе робила?
Щоб я робила без усього цього?
Ти була опорою ще тоді, коли прийшла сюди,
думаю, час тобі отримати заслужене.
Шарлотта вирішила продовжити малювати,
а я шукаю нову шеф-кухарку.
Саме ти потрібна цьому ресторану. Робота твоя, якщо хочеш.
Так. Я просто... Я думала, ти хочеш залишити це місце для когось із родини.
А ти хіба не родина?
Ти жартуєш?
Тож одягайся.
Ми маємо підготувати все для церемонії нагородження, Шарлотта попросила.
А як щодо подачі вечері?
У нас є персонал. Вони знають, що робити.
Повернемося ще до початку.
Дякую!
ЦЕРЕМОНІЯ НАГОРОДЖЕННЯ
Радий, що ти передумала.
Яка краса.
Подзвонив лондонцям.
Відмовив їм.
Справді?
Авжеж.
Дуже гарно.
- Вона неймовірна. - Тому я й не поїхав.
Тому й намалював її.
Постійно думаю про тебе.
А я постійно думаю про тебе.
І це.
Ось тут.
Це твоє серце на полотні.
Ти створена для цього.
Як і ти.
ГАЛЕРЕЯ ЦЕРЕМОНІЯ НАГОРОДЖЕННЯ
Шарлотта і Ваятт? Думала...
- Щось не так? - Напевно, ні.
Так багато питань, та краще зараз не питати.
Я помилуюся картинами.
Знаєш, я так подумав,
що всім учасникам буде значно краще, якщо «Кухня Чарлі»
стане офіційним партнером фестивалю.
Та над цим треба працювати спільно, звісно ж.
Що ж, я знаю власницю ресторану,
може, ти якось з нею повечеряєш.
Я б дуже цього хотів.
Моя родина мріяла
зробити «Кухню Чарлі» серцем громади.
Щоб кожен, хто приходив, почувався як удома.
Що б я не робила у своєму житті, куди б я не пішла,
«Кухня Чарлі» завжди на особливому місці в моєму серці.
Нічого не питали, бо знають, що ти переможець.
Побачимо.
Скільки маєш домальованих картин, які не в ресторані?
Які хотіла б показати? Може, десяток.
Цього вистачить для власної виставки.
Це тебе ощасливить? Я знаю власника.
Це було б здійсненням мрії.
А ти? Ми можемо об'єднатися.
Що ж,
ти моя здійснена мрія.
Та я б з радістю.
Результати вже є.
Гаразд.
Перш ніж я оголошу переможця,
я хочу подякувати усім майстрам з «Кухні Чарлі»,
які допомагали нам весь різдвяний тиждень.
Як слід поаплодуйте їм.
А тепер, без зайвих слів,
переможець цьогорічного різдвяного конкурсу...
вклав у цю роботу частинку себе...
І перемагає...
Шарлотта Вільямс!
- Я думала, ти точно переможеш. - Я не брав участь.
Це надто особисте.
І це твоє, а не моє.
Не знаю, що сказати.
Я знаю.
Дякую за присмак, який ти додала в моє життя.
Гаразд, ти виграв.
Я знаю.
У мене є ти.
З Різдвом, Шарлотто.
Щасливого Різдва, Ваятте.
КІНЕЦЬ
Переклад субтитрів: Юрій Пасічник