GYEONGSEONG CREATURE
Du?
Hvorfor fortsetter du å kjempe?
Du vet du ikke kan vinne.
Jeg kjemper ikke for å vinne,
men så de ikke glemmer.
Så de ikke glemmer hva de gjorde mot oss.
Så de vet at de som husker hva de gjorde, fortsatt lever.
Så de angrer.
Om de ikke føler anger,
skal de iallfall føle skam.
Om de ikke føler skam heller,
er jeg iallfall en torn i øyet.
For å gjøre dem anspent.
Da glemmer ikke de heller.
Kan du ikke tilgi dem?
Ikke når de føler de ikke må be om unnskyldning.
De nekter å vedgå at det faktisk skjedde.
Er det ikke da absurd å tilgi dem?
Likevel,
det ligger i fortiden.
Folk hadde ikke noe valg.
Sant nok.
Sånn var det den gang.
Enkelte prøvde bare å overleve. Vi er jo bare mennesker.
Men
det er også menneskelig å gjøre opp for seg.
Om man ikke gjør en innsats
blir vel verden bare verre?
Hvor mye stoler du på meg?
Tillit kan ikke måles.
Jeg stoler bare på deg.
Om bare jeg aldri hadde møtt deg, kompis.
I så fall
hadde jeg vært helt ok med å bli et monster.
Hva driver du med?
Som jeg sa,
jeg vil ikke dø.
Takket være Ho-jae hadde jeg en kortvarig drøm.
Jeg drømte at jeg kunne bli som Ho-jae.
Være som et menneske.
Være et menneske.
Men…
Det gikk ikke.
Jeg var et monster.
Jeg bryr meg ikke om andre enn meg selv.
Jeg føler ingen skyld,
eller medfølelse.
Jeg dreper mulige trusler. Jeg jakter når jeg kjeder meg.
Jeg spiser når jeg er sulten.
Og…
Det gir meg et kick.
Akiko var visst moren din.
Men vet du…
…hvordan hun døde?
Ja.
Hva så?
Det skjedde i fortiden, hva så?
Det var lady Maeda som oppdro meg, og tok vare på meg.
Du tror ikke at hun har brukt deg?
En god sønn svarer alltid "ja".
Du forstår ikke.
Det var jeg som brukte henne.
For å overleve.
Så…
Bare dø.
Yoon Chae-ok. Før henne til meg.
For hans skyld…
Det må være herr Jang som leder henne i døden.
…må du dø nå.
Stopp, ellers skyter jeg!
Herr Jang blir skuffet når han får vite…
…at du har valgt å bli et monster.
Vent, han…
Hvem er de der?
Du må løpe, ellers dør du.
Hva holder dere på med?
- Hei! - Dra så langt du kan. Nå.
Hvem gjorde det?
Hvem sendte dere?
Du kan ikke vinne.
Verdt å prøve?
Å se jeg kan vinne eller ikke?
Lady Maeda vil til slutt drepe alle rundt deg.
Det hun egentlig ønsker er at du skal være alene.
For min del blåser jeg i hvem som vinner.
Jeg vil bare avslutte dette hurtig.
I så henseende,
vil ikke denne være nyttig?
GYEONGSEONG CREATURE MELLOM SYMBIONT OG PARASITT
EPISODE 7 - MELLOMMANN
Vis ham nåde, direktør!
Vær så snill, la Ho-jae leve, denne ene gangen.
Vær så snill!
Jeg skal passe godt på ham.
Jeg skal se til at ladyen slipper å se ham igjen.
Jeg skal gjøre alt jeg kan for å holde ham i sjakk.
Denne ene gangen, la ham leve.
Ville du
satset livet på det løftet?
Hvis du lar Ho-jae leve…
Ja.
På mitt liv.
Ho-jae.
La oss dra hjem. Kom igjen, Ho-jae.
Vi drar hjem nå, ok?
Kom.
Ok, jeg kommer straks.
- Nei, bli her. Jeg drar alene. - Hvor skal du?
Kwon Yong-gil er våken og spør etter meg. Bli her.
BETJENT NOH JI-SU
Hei, betjent Noh. Hvordan går det?
Overbetjent?
Overbetjent!
Hva er det?
Lady Maeda har visst avslørt planen vår.
Velkommen.
Jeg ventet på deg.
Ikke rart det var stille på veien.
Det minste jeg kunne gjøre for en gammel venn.
Er vi fortsatt venner?
Så mye tid har gått, og så mye har forandret seg,
men likevel står vi ansikt til ansikt.
Så kanskje.
Kanskje det var derfor…
…det føltes mer ensomt enn forventet…
…å være slettet fra minnene dine.
Om du visste hvordan jeg husker deg
hadde du foretrukket at minnene var borte.
Bare tomhet?
Å ha minner, selv om de er smertefulle,
er nok bedre.
Det er ikke lenger vondt å se deg.
Bare frastøtende.
Tror du fortsatt
at alle menneskeliv er jevnbyrdige?
Tror du fortsatt ikke det?
Hva med Yoon Chae-oks liv?
Føler du det samme om hennes liv?
Jeg var alltid nysgjerrig på
hvor sikker du er på at mennesker er jevnbyrdige.
Som din venn på sykehuset, for eksempel.
- Vi flytter deg til et vanlig rom. - Hva?
Eller
vennen din i politiet?
Og guttungen du ser etter, nr. 71?
Hva om det sto mellom Yoon Chae-ok og de tre livene?
Hva hadde du valgt?
Hvilken side ville du valgt?
Ikke si…
Maeda, du…
Yoon Chae-ok er ikke der nede.
Hun er i vannkammeret, for å få sin Najin tatt ut.
Det er to mulige utfall.
Skal hun miste minnene sine, slik du gjorde, og bli et annet menneske?
Eller kommer hun ikke ut av vanntanken,
og drukner?
Så,
hvem redder du først?
Yoon Chae-ok?
Hiv henne uti.
Eller
vennene dine?
Velg, herr Jang.
Du har ikke mye tid.
Hvor lavt har du tenkt å synke?
Jeg vil bare bekrefte
om det du sier er sant, og om det har noen betydning her.
Hva tror du?
Er alle menneskeliv fortsatt like?
Er de fortsatt jevnbyrdige?
Herr Jang!
Overbetjent!
Nei, ikke kom hit.
Nei! Ikke kom ned!
Nei!
Har du gått fra vettet?
Hvorfor kom du hit? Hva tenkte du på?
Har gjort det før.
Gi opp.
Du kommer ikke ut.
Hvor er herr Jang?
Du kan gi meg såpass.
Lever han fortsatt?
Han er i live, men du får ikke se ham igjen.
Jang Tae-sang har valgt å redde noen andre enn deg.
Av den grunn
blir han revet i filler, og drept.
Og du vil dø i denne vanntanken.
For å vinne skulle dere ha vært mer direkte.
Dere er for emosjonelle, og handler for ubetenksomt.
Alle har sine egne grunner til å leve.
Og sine egne grunner til å velge døden.
Er du ikke redd for å dø?
Døden er ikke noe å frykte.
Bare det å bli igjen alene, uten å kunne dø.
Synd med de øynene.
Jeg liker dem.
Hva i helsike er det?
Hva er det?
Vær stille!
Ho-jae!
Hei, Ho-jae!
Ho-jae, er du ok?
Nei, vent.
Vent! Gå vekk!
Løp, fort!
Skjær dem av.
Au… Beina mine!
- Helvete. - Skjær!
Jong-hyeok er der borte. Vi må hente ham.
Vi må skynde oss.
Takk.
Ferdig.
Ho-jae!
Det er en heis der bak. Gå nå!
Helsike!
Gå, sa jeg!
Kom, fort!
- Hva skal jeg sette temperaturen på? - Ned til 18 grader.
Det holder.
Jeg vet at du også har det vondt.
Nitrogengass er utløst.
Vennligst evakuer.
Nitrogengass er utløst.
Den er her!
Nitrogengass er utløst.
Ho-jae, kom igjen!
Hva driver han med?
Vent! Ho-jae!
Er dere ok?
Ho-jae!
Går det bra?
Ingen tid til å prate. Det er en lang gang i etasjen over.
Gå helt til enden.
Gå ut gjennom ståldørene til høyre, og følg passasjen ut.
Vent litt, hva med deg?
Yoon Chae-ok er her enda.
Nei, ikke gjør dette!
Tilkall forsterkninger.
Ja vel.
Vent, din tosk. Bli med oss, ok? Vi kan dra herfra sammen.
Vi lever, og kan klare oss!
Dra i forveien.
Jeg henter henne.
Progresjon?
Vanntemperaturen er nede i 20 grader.
Om tre minutter når vi 18 grader.
Da vil hun få hjertestans.
Herr Jang.
Jeg vil være hos deg.
Det er noe
jeg vil fortelle deg.
Det er så mange ting
jeg ville gjøre sammen med deg.
Hva er det?
Var ikke Najinen i dvale?
Hvorfor gjorde du det?
Var det faktisk
meningen å drepe meg?
Jeg burde ha drept deg
for et år siden
da du valgte herr Jang over meg.
Var det ett eneste øyeblikk…
…der du anså meg som din sønn?
Noen ting gjør mennesker svake.
Mødre, barn, vennskap, elskere, hjemland, og så videre.
Om de lar seg hefte av slike trivielle forbindelser
blir mennesker ubrukelige og ynkelige vesener.
De blir utnyttet, og er lette å forkaste.
Jeg oppdro deg ikke sånn, Seung-jo.
Uten sånne heftelser
blir du perfekt på egenhånd.
Det var derfor jeg tuktet deg.
Likevel lengtet du etter en mor, og ble avhengig av Jang Tae-sang.
Så skuffende.
Tilgi meg.
At du er skuffet betyr
at du hadde forventninger til meg.
Ja vel.
Jeg skal bli bedre.
Jeg skal ikke lengte etter noen
eller forvente noe igjen.
Så…
Aksepter meg for den jeg er.
Jeg lar meg ikke hefte av deg.
Jeg blir perfekt på egenhånd.
Så vakkert.
Hjertet hennes har stoppet.
Jeg tar den Najinen.
Tror du
at vi vil få oppleve gode stunder?
Det vil vi absolutt.
Jeg skal sørge for det.
Hva er det?
Hva vil skje med meg nå?
Først,
tre mennesker er døde.
Du må ta ansvar for det.
Men jeg skal sørge for at alle formildende faktorer betraktes.
Ikke vær redd.
Kom igjen!
Hei!
Hva skjedde?
- Går det bra? - Ja da.
Er du stygt skadet? Kan du gå?
- Tror beinet er brukket. - La meg hjelpe.
Jeonseung Biotech må gjennomsøkes. Vi trenger en ransakelsesordre.
- Ja, sjef. - Faen!
Går det bra?
Er det bare dere to?
Hva sa du?
Er det bare dere to?
Ja.
Bare oss to.
Ja vel.
Dørene åpnes.
STORE BESLAG GJORT HOS JEONSEUNG BIOTECH
ULOVLIGE MENNESKEFORSØK GRANSKES
FLERE TIPS OM FORSØK PÅ MENNESKER
DIREKTØR STEVNES
INGEN LABORATORIER FUNNET
Så godt.
Kom og spis, så du ikke blir sen.
Ja vel.
Kommer.
Kommer du sent hjem igjen?
Studentklubben har veldedighetsbasar, og etterpå skal vi på byen.
Blir nok veldig sen.
Kjempegodt.
- Ja, ikke sant? - Ja.
Har du funnet deg kjæreste?
En kjæreste?
Tja…
Det blir når det blir.
Her, ta litt kjøtt også.
Så godt.
Sminken din er fin.
Jeg skal finne en kjæreste på basaren.
Og klærne dine er også fine.
Noen ganger har jeg en drøm.
En drøm der jeg stadig følger etter noen.
Jeg vet ikke hvem det er,
og jeg husker lite av det…
Men det føles som om hjertet er knust når jeg våkner.
Våren er snart over.
Det går mot sommer.
Og vi får leve videre.
TIL MINNE OM VÅRE KOLLEGER KIM HYEON-JUNG OG OH HYO-JEONG
Hold det gående.
Tekst: Kristian Vilnes Opdahl