GYEONGSEONG CREATURE
Vi har forsket og eksperimentert bredt
for å teste menneskets fysiske grenser.
Najin ble oppdaget i ett av de eksperimentene.
Det var altså tilfeldig?
Som da Penicillium dukket opp i et prøveglass.
En sopp, oppdaget på slump,
endret medisin for alltid.
Oppdagelsen av Najin vil fremskynde menneskets evolusjon.
Du mener evnen til å lege sår?
Kanskje.
Men vi tror potensialet er større.
Jeg skjønner.
Takk for forklaringen.
Direktør Ichiro drar snart hjem til Japan.
Du kan ta over rollen som sykehusdirektør,
og fullføre eksperimentene dine.
Du skal få all støtten du trenger.
Jeg vet ikke hvor lang tid det vil ta, eller hva det vil koste.
Ingenting vites sikkert.
Det gjør ingenting.
Det jeg er ute etter, er Seishin.
Din jobb er å få henne til å lystre meg i alt.
Det er alt du må gjøre.
Herr Ishikawa.
Det var altså deg?
I tre dager har du gått rundt som dette og drept folk?
Herr Ishikawa...
Hva i all verden skjedde med deg, Akiko?
Hjelp meg, herr Ishikawa.
Dra tilbake til sykehuset.
Du har drept over ti mennesker.
Du blir uansett henrettet, Akiko.
Hva med barnet?
Barnet vårt...
Se på deg selv!
Forventer du at jeg skal godta barnet som mitt?
Ikke gjør det verre for meg, Akiko.
Gå inn selv.
Det er den siste vennligheten jeg kan tilby deg.
Slutt å drøye, og gå inn.
Nå!
Hva gjør du?
Kommissær!
Ishikawa!
Få ham inn i bilen!
Kommissær, hold deg våken!
GYEONGSEONG CREATURE MELLOM ROVDYR OG BYTTE
EPISODE 9 - GRUSOMHET
Far.
Jeg kommer inn.
Chae-ok.
Jeg drar til stedet hvor din mor holdes.
Hallo! Hvem der?
Stopp!
Stopp, ellers skyter vi!
Jeg ser etter min kone.
Si til personen ved navn Kato
at Seishin, som det eksperimenteres på i underetasjene,
er min kone.
Jeg skal gjøre min plikt som ektemann.
Så, Chae-ok,
fortsett å leve.
Vær så snill,
verdsett livet ditt.
Oberstløytnant Kato, vi tok ham med.
Du er Seishins mann?
Korrekt.
La meg se min kone.
Det er ti år siden sist?
Hvordan føles det?
Ti år siden sist,
og nå er dere gjenforent?
Onde jævler...
Hvordan...
Jævla svin!
Jævla svin! Slipp meg!
Jævla svin!
Jævler! Hvordan kunne dere?
Hvordan kunne dere?
Vi fikk roet det ned med mat,
men hva gjør vi nå? Det er aggressivt igjen.
Alt i alt
er vel eneste løsning
å finne barnet dets.
Hva gjør vi?
Vi kan ikke late som ingenting.
Men selv om vi prøvde å hjelpe henne, er det lite vi kan gjøre.
Jeg må finne en løsning.
Du kan ikke dra tilbake til sykehuset.
Ikke tenk tanken en gang, greit?
Se her!
Hvorfor gjør dere så onde ting?
Skammelig at et sykehus ikke brukes til å behandle folk!
Altså...
Jeg visste ikke hva som foregikk der.
Nå vet du det, så kom med en plan!
Du jobber i politiet.
Du har hørt om et lovbrudd, og sitter bare der?
Jeg følger bare ordre. Selv om jeg prøvde på noe
har jeg ingen myndighet.
Maktesløs, altså!
Er det en unnskyldning til å være med på noe som er galt?
Unnskyld...
Dere har makten her,
men det fins ting mennesker rett og slett ikke gjør!
Vet du ikke hvor grensen går, er du da menneske?
Hva skiller deg da fra dyrene?
Du har rett.
Vi holder stengt til situasjonen er løst.
Det er tryggest å sende herr Gu et annet sted.
Hva har du tenkt?
Når et problem oppstår, må det raskt røskes opp med roten.
Sjef...
Jeg har sett hva som foregår på sykehuset.
Det foregår ting som mennesker ikke burde utsettes for.
Men de vil nok nekte for det offentlig.
Si at de aldri har gjort sånt, at slike ting aldri eksisterte.
Myeong-ja drepte mange, men...
Ingen aviser skrev om drapene.
Det er sånn de opererer.
Legg lokk på det, og lat som ingenting.
Men sjef...
Som du sa, det er forskjell på rett og galt.
Om vi snur ryggen til fordi det ikke angår oss nå,
vil det samme en gang skje med oss.
Få høre.
Hva kan vi hjelpe til med?
Jeg er redd vi ikke kan gjøre stort.
Kuttene i ansiktet og halspulsårene er for brede og dype.
Vi får ikke stoppet blødningen.
- Vi skal gjøre vårt beste. - Stopp blodet!
- Men mister han mer blod... - Mer gasbind!
Jeg er fryktelig lei for det,
men det kan hende han dør, Lady Maeda.
Huff da.
Så synd.
Hva?
Uansett,
ta godt vare på min mann, er du snill.
God kveld.
Der er det.
Lady Maeda, en beskjed fra herr Shiro.
Hva drev du med?
Tja,
bare kikket.
Verden virker fredelig her oppe, eller hva?
Ingen smerte.
Ingen død.
Ingen urettferdighet.
Bare stillhet.
Det er vanskelig å se det i mørket,
men alle holder pusten,
og venter på at natten skal ta slutt.
Hva med Myeong-ja? Hva skjedde med henne?
Hun ble visst sendt tilbake til sykehuset,
og Ishikawa ble alvorlig skadet.
Så min far og Myeong-ja er på sykehuset igjen.
Kan det hende...
...at vi aldri klarer å stoppe dem?
Vil du bli med?
Jeg må vise deg noe.
Hva er dette?
Samlingen min.
Noe ble pantet og aldri kjøpt tilbake.
Andre kjøpte jeg her og der.
Sånn er det med pantelånere.
Alle gjenstander som kommer inn har en bakgrunn.
Ja.
Grammofonen tilhørte Wang Su-bok, kurtisanen fra Pyongyang.
Og...
Frakken som henger der
ble pantet av herr Yun Dong-ju for å kjøpe mat til medstudentene sine.
Han rakk aldri å kjøpe den tilbake.
Dette er laget av Na Hye-seok.
Kunstutstillingen i Joseon stilte ut verkene hennes.
Det er åpenbart ikke lett å livnære seg som kunstner.
Fru Nawol kjeftet fordi jeg ga for mye for et billig maleri,
men jeg liker tegningene hennes.
Jeg har flere bilder av henne, faktisk.
Kan du
holde ut hånden?
Jeg kjøpte dette sølvsmykket fra en amerikansk misjonær.
Steinen i midten er en opal.
I Europa sies de å bringe lykke.
Sånn.
Fra nå av vil du bare ha godt hell.
Jeg har mange flere interessante ting.
Vi kan se gjennom dem senere, når vi har tid.
Vi kan
inngå en avtale.
Om en av oss dør før den andre...
...må den som er igjen alltid...
...huske den andre.
Hva sier du?
Tanken på å dø er ikke så trist.
Men om ingen engang husket at jeg eksisterte...
Da hadde jeg følt meg
litt ensom.
Beklager, men det skjer ikke.
Fordi vi to
skal være sammen også i gode stunder.
Tror du virkelig...
...at vi vil få gode tider?
Ja.
For oss begge.
Jeg skal sørge for det.
Så...
Bli hos meg.
Ved min side.
La oss være sammen.
Kom trygt tilbake.
Ta vare på deg selv.
Hold øye med butikken. Ikke glem å låse.
Jeg skal det. Adjø.
Tae-sang!
Du er trygg.
Takk og lov.
For en lettelse.
Jeg kondolerer.
Jeg har ikke noe valg, herr Ishikawa.
Jeg må, for å beholde stillingen min.
Om du er sint, vennligst la det gå ut over Lady Maeda.
Dette er hennes ønske.
Nei.
Nei...
Hjelp meg...
Jeg skulle ønske at min manns død var mer hederlig.
På grunn av en kurtisane fra Joseon
er en kommissær for generalguvernementet død.
Tenk så skamfullt det hadde vært for politibyrået.
Ja, frue.
ISHIKAWA DØD UNDER ARRESTASJON AV SERIEMORDER
Ishikawa døde i morges.
Gjerningspersonen er fra Joseon, som alltid.
Det er jo alltid sånn.
De forvrenger fakta for å skjule egne ugjerninger.
Om det ikke går, går de løs på Joseon-folket igjen.
Husk Kanto-jordskjelvet.
Hva hadde skjedd om ikke for oss?
De klandrer oss når noe går galt.
De vil velge en av to metoder, som alltid.
Banke opp tilfeldige i Gyeongseong...
Eller gå etter oss.
Hvorfor oss? Hva har vi gjort?
Vi vet vel for mye.
Om laboratoriet under sykehuset, det som foregår der, og om Myeong-ja.
Så hva er planen?
Fortell.
Jeg vet du ba meg komme fordi du har en plan.
Nå er det noen jeg vil beskytte.
Derfor
skal jeg også risikere livet denne gangen.
Vet du hva jeg egentlig frykter?
Å leve i en håpløs verden
og så begynne å håpe.
Direktør Ichiro, ha en trygg reise.
Kamerat Kwon.
For at en håpløs drøm skal ta fra meg viljestyrken,
og hindre meg i å gjøre det som må gjøres.
Det er jeg redd for.
Så jeg tar farvel med deg.
Takk.
Takk, herr Jang.
Jeg vil alltid huske deg.
Vent!
Adjø.
Stopp!
Vet du...
Det jeg er mest redd for
er å miste dem jeg helst ikke vil miste.
Direktør Ichiro er skutt!
Ta henne!
Hva sa du nå?
Med dynamitten dere har,
hvor mange bomber kan dere lage?
Hvorfor spør du?
Vil du slutte deg til opprøret?
Dessverre blir det ikke noe av Bumingwan-festen.
Hva?
Ishikawas begravelsesseremoni besørges av generalguvernementet.
Bumingwan-festen er utsatt inntil videre.
Er det bekreftet? Våre kilder har ikke sagt noe om det.
Informasjonen kommer fra innsiden, så jeg er sikker.
Jeg går god for troverdigheten.
Uansett, hvorfor nevnte du bombene?
Opprøret er nærmest tapt.
Jeg håpte å få bruke bombene først.
Så du vil ikke hjelpe oss, men bruke bombene selv.
Glem det. Jeg har hørt nok.
Du kan gå.
Hvordan har du tenkt å bruke bombene?
- Kamerat Lee... - Ongseong-sykehuset.
Det stedet...
Jeg vil utslette det.
Oberstløytnant Kato?
Vi har et problem.
Det gjelder Yoon Chae-ok.
Hun har gjort noe.
Hva skjedde? Hvor er objektet?
Vi ser det ikke.
Vi har vært her lenge, men har ikke sett det.
Heisen?
Stengt av.
Det er eneste rute til overetasjene,
så objektet må fortsatt være der nede.
Hva mener du? Chae-ok forsvant? Hvor da?
Vi vet heller ikke.
Etter at hun skjøt direktør Ichiro
prøvde politifolkene å ta henne.
Men hun forsvant.
Alle betjenter i Bonjeong og Jongno leter høyt og lavt, men...
Hun er umulig å finne.
De har gitt ordre om å ransake forretningen din.
- Finn henne! - Ja, sir!
- Fort, ransak alt! - Ja, sir!
Hva er det dere gjør?
Situasjonen
blir stadig verre.
Det kan være siste gang
jeg kan gi deg informasjon.
Takk.
Det var nyttig informasjon.
Du bør dra.
Det er best om du holder avstand en stund.
Skjønner du?
Vær forsiktig, herr Jang!
Alt som foregår
styres fra det skjulte.
Hva skal dette bety, politisjef?
Skudd midt på lyse dagen, foran Lady Maedas bolig,
midt i sørgeperioden?
Beklager på det dypeste. Jeg skulle ha vært mer årvåken.
Dette er ikke bare en provokasjon rettet mot oss alle,
men en åpenbar terrorhandling.
Du må finne ut hvem som står bak, umiddelbart!
Benytt muligheten til å rense Gyeongseong for opprørere.
Alle sammen er en plage!
- Riktig! - Riktig!
- Dette kan ikke fortsette. - Noe må gjøres.
Hallo?
Shiro?
Hva foregår?
Du lovte å la De gylne skatters hus være!
Du sa du bare ville vite hvor sporer-kvinnen var.
Men politiet ransaket nettopp stedet!
Nei, jeg kan ikke gjøre dette lenger.
Jeg er ferdig. Bare gi meg pengene.
Du lovte å skaffe plass på et skip til Tokyo.
Det passer dårlig nå.
Vi snakkes senere.
Hallo?
Sjef...
Er det fortsatt rolig?
Nei, sir.
Gi det mat.
Vi er tomme for testobjekter, sir.
Vi har én igjen.
Hei. Kom ut.
Hei!
Gi meg en hånd.
Yukiko Maeda?
Du store.
Du vet hvem jeg er,
frøken Yoon Chae-ok.
Det er underlig.
De japanske styrkene har plutselig falt til ro.
Aviser, kjøp nå!
Aviser!
Kjøp aviser!
Aviser!
Og Jongno-stasjonen?
De vet heller ikke hvor Yoon Chae-ok er.
Så hvorfor er de så rolige?
Skulle tro de ville gjennomsøke Bonjeong og Jongno.
Uansett er det veldig uvanlig.
De dysser ned Ichiros død også.
Sjef.
Fru Nawol, hvordan gikk det?
Det gikk bra.
Men jeg tror du bør gå nedenunder.
Du har besøk.
Så,
dere skal få fred.
Hva gjør hun her?
Jeg vet ikke.
De sitter bare der uten å si stort.
Hvor ble det av unge Park? Jeg ser ham ikke.
Glem ham.
Han kommer ikke tilbake.
Den kvinnen, fru Nawol,
er hun pålitelig?
Hun har alltid vært som familie for meg.
Selv familie kan ikke alltid stoles på.
Du bør ikke stole så lett på folk.
De sviker deg ikke av ondskap,
men fordi de er svake.
Og mennesker flest er svake.
Hva skyldes visitten?
Derfor bør du ikke vente.
Frøken Yoon Chae-ok kommer ikke tilbake.
Hva mener du?
Som jeg sa,
svik skyldes ikke ondskap, men svakhet.
Hun var ikke sterk nok
til å bli ved din side.
Du vet hvor hun er?
Hvor er hun?
Lady Maeda!
Hun er død.
Og vet du hva?
Jeg likte deg bedre før du dro til Ongseong-sykehuset.
Du skilte tydelig mellom profitt og tap.
Ensrettet.
Og derfor, sterk.
Vennligst
gå tilbake til det.
Glem Ishikawa, Akiko og Ongseong-sykehuset.
Og Yoon Chae-ok.
Glem henne fullstendig.
Bare lev slik du gjorde før,
som om ingenting var skjedd.
Gjør du det, vil du og De gylne skatters hus
være trygge.
Vær forsiktig, herr Jang!
Alt som foregår
styres fra det skjulte.
Hvordan vet du det?
Både i Bonjeong og Jongno
har jeg undersøkt alt, uten å finne henne.
Lady Maeda...
Hvordan vet du at hun er død?
Om ikke for meg
hadde du sittet i arresten.
Hun drepte direktør Ichiro, og du står henne nær.
Det er nok til å anse deg som opprører.
Derfor...
La være å gjøre flere farlige ting,
herr Jang.
Hvor er Yoon Chae-ok?
Som jeg sa, hun er død.
Så la meg se liket.
Slutt...
...å skuffe meg.
Jeg vil ikke bli fiender.
Yoon Chae-ok!
Hvor er hun?
Du får aldri se henne igjen.
Hva enn du har gjort, skal jeg finne henne.
Om hun er levende eller død, skal jeg finne henne!
Du vil altså motarbeide meg?
Hva har jeg å stille opp med mot en som deg?
Du er japansk, fra en mektig familie...
Om du vet det, ikke si det.
Da er du trygg.
Og så?
Yoon Chae-ok teller.
Jeg er bare en smålig pantelåner.
Jeg har levd et usselt liv, og gjort mye dritt for å overleve.
Men for første gang
ville jeg beskytte noen, selv om det kostet meg alt!
Og så?
Hvordan har du tenkt å motvirke meg?
Med hvilke midler?
Ikke med søppelet du omgir deg med, håper jeg.
Pass munnen din. De er mine folk!
Vet du i det hele tatt hvordan de forrådte deg?
Fru Nawol, som du kaller familie.
For lang tid siden tystet hun på din mor.
Min mor er også der inne.
Har du sett henne?
Hun heter Sim Sun-deok.
Kjenner du henne?
Nei.
Ikke hørt navnet heller?
Jeg har ikke det.
SIM SUN-DEOK
Og Gu Gap-pyeong
oppga deg nettopp i politiets torturkammer.
Jeg skal...
...fortelle dere alt.
Alt...
Og unge Park...
For å finne moren som forlot ham og flyktet til Japan
svek han deg.
Han solgte deg for en billig båtbillett,
selv om du behandlet ham som familie.
Og din såkalte venn
brukte bare noen timer på å tilstå at du og vennene dine er opprørere.
Mennesker er patetisk svake.
Sånn er det bare.
Så desperate etter å redde seg selv at de glemmer alt de har fått.
Helt uten moral.
Og,
hva sa du at du og søppelet skulle gjøre?
Motvirke meg?
Jeg som jobber iherdig for deg til enhver tid?
Du sier du vil forråde meg?
Er det det du sier, herr Jang?
Greit.
Kanskje du har rett.
Men
vet du noe?
Ingen av dem
hadde gjennomgått sånne ting
om verden var annerledes.
Om verden var annerledes
hadde de ikke vært i fengsel,
og blitt torturert til de anga sine venner.
De hadde ikke blitt brent, eller fått neglene revet ut.
De hadde ikke trengt å gi etter, navngi sine venner,
og leve med skyldfølelsen hele livet.
Tvert imot,
de kjemper med alt de har, og lever med smerten,
fordi de er nødt til å leve, samme hvor ydmykende og skamfullt det er.
Vi er nødt til å overleve,
ellers vil ingen huske hva vi har blitt utsatt for!
Så ikke våg å kalle dem søppel.
Ingen av dem
fortjener den slags fra noen som deg.
Så...
Du har valgt.
Riktig.
Sånn.
Det var vel alt.
Lady Maeda.
Vi går inn.
Kvelden
er fortsatt kjølig.
Sjef!
Sjef.
Hva...
Hva gikk det av meg?
Du var deg selv.
Du sa alt som måtte sies.
Bare vent.
Hva enn som skjer...
...skal jeg lete etter Yoon Chae-ok...
...så lenge jeg lever.
Men...
Når fikk du vite det?
At jeg...
...anga...
...din mor?
Det var...
...like etter at hun døde.
Likevel...
...tok du meg inn?
Fordi jeg ikke følte det var din skyld.
Ikke bekymre deg.
Du kjenner herr Gu.
Når han bestemmer seg for noe
kommer han alltid tilbake med spor.
Vi venter.
Hva om det er sant?
Hva om hun er død?
Er byttet klart?
Lady Maeda sendte et Joseon-pakk.
Tekst: Kristian Vilnes Opdahl