GYEONGSEONG CREATURE
Vi har bedrivit omfattande forskning och experiment
gällande människokroppens begränsningar.
Vi upptäckte Najins existens under ett av experimenten.
Så det var en tillfällighet?
Det är som penicillin som dök upp i en petriskål.
Så som den slumpmässiga upptäckten av mögel ändrade riktning
på mänskliga sjukdomars historia…
…kommer upptäckten av Najin att leda mänskligheten till nästa evolutionsnivå.
Syftar ni på läkeförmågan?
Kanske.
Men vi tror att den har potential till mer.
Jag förstår.
Tack för förklaringen.
Direktör Ichiro återvänder snart till Japan.
Ni kan ta hans plats som chef för Ongseong-sjukhuset,
och avsluta era pågående experiment.
Jag kommer att stötta er med alla medel.
Jag vet inte hur lång tid det tar eller hur mycket pengar som behövs.
Inget är säkert ännu.
Det spelar ingen roll.
Seishin är det jag vill ha.
Ert jobb är att få henne att lyda mig.
Det är allt ni måste göra.
Herr Ishikawa.
Det var alltså du hela tiden.
Har du vandrat runt i det skicket och dödat folk i tre dygn?
Herr Ishikawa.
Vad i all sin dar har hänt med dig, Akiko?
Hjälp mig, herr Ishikawa.
Återvänd till Ongseong-sjukhuset.
Du har mördat över tio personer.
Du kommer att bli avrättad, Akiko.
Men barnet, då?
Vårt barn.
Se på dig själv!
Hur kan du tro att jag ska kännas vid barnet?
Gör det inte svårare för mig, Akiko.
Gå in självmant.
Det är den sista vänliga gärning jag kan erbjuda dig.
Sluta förhala och gå in.
Nu!
Vad gör du?
Polismästaren!
Polismästare Ishikawa!
Ta in honom i bilen!
Polismästaren! Stanna hos mig!
GYEONGSEONG CREATURE MELLAN ROVDJUR OCH BYTE
AVSNITT 9 GRYMHET
Far.
Jag kommer in.
Chae-ok.
Jag går dit din mamma är.
Hallå! Vem där?
Stanna!
Stanna, annars skjuter vi!
Jag är här för att hitta min fru.
Säg till personen som heter Kato
att Seishin, som ni experimenterar på i det underjordiska labbet,
är min fru.
Jag ska fullgöra min sista plikt som hennes make.
Så, Chae-ok,
fortsätt att leva ditt liv.
Snälla,
värna om ditt liv.
Överstelöjtnant Kato, vi tog med honom.
Är ni Seishins man?
Ja.
Låt mig träffa min fru.
Har det gått tio år?
Hur känns det
att träffa er fru igen
för första gången på tio år?
Era ondskefulla jävlar.
Hur…
Hur kunde ni…
Era as!
Jävla svin!
Släpp mig! Släpp!
Era as!
Era svin, hur kunde ni göra nåt sånt?
Hur kunde ni?
Vi lugnade den med mat,
men vad gör vi nu? Den börjar bli våldsam igen.
Jag antar
att det inte finns nån annan lösning än att hitta dess barn.
Vad ska vi göra?
Vi kan inte blunda för det.
Men även om vi skulle hjälpa henne finns det inte mycket vi kan göra.
Vi måste komma på ett sätt.
Ni kan inte återvända till Ongseong-sjukhuset.
Överväg det inte ens.
Hör på!
Varför i hela världen gör man så onda saker?
På ett sjukhus ska man vårda folk, inte göra sånt vidrigt!
Tja,
jag vet inte vad som händer där inne.
Nu vet du. Så kom på en plan.
I egenskap av så kallad polis
har du nu upptäckt nåt olagligt. Ska du bara sitta där?
Jag lyder bara order, så även om jag skulle göra nåt,
så har jag ingen makt.
Är du maktlös?
Är det en ursäkt för att gå med på allt som är fel?
Ursäkta…
Ert folk kanske styr saker här,
men det finns saker man inte ska göra som människa.
Om man inte vet var gränsen går, är man då en människa?
Vad skiljer en från ett djur?
Ni har rätt.
Vi håller butiken stängd tills det här är löst.
Det vore säkrare om vi flyttade herr Gu nån annanstans.
Hur ser planen ut?
När ett problem uppstår måste man kväva det i sin linda.
Herrn!
Jag såg exakt vad som pågick på Ongseong-sjukhuset.
Det som händer där inne är nåt som inte borde hända nån människa.
Men de kommer att förneka det offentligt
och säga att de inte gjorde nåt sånt, att sånt inte ens existerade.
Myeong-ja dödade många människor, men ingen tidning skrev om morden.
Det är så de arbetar.
De mörkar saker, som om de aldrig hade hänt.
Men herrn…
Det finns det som är tydligt rätt och fel.
Om vi blundar för att det inte verkar angå oss nu,
kommer samma sak till slut att hända oss alla.
Berätta.
Vad kan vi göra?
Jag är rädd att vi inte kan göra så mycket.
Såren i ansiktet och på halspulsådern är för breda och djupa
för att stoppa blödningen.
-Vi ska göra vårt bästa. -Stoppa blödningen!
-Men om blödningen fortsätter… -Mer gasbinda! Nu!
Jag är hemskt ledsen,
men han kanske inte överlever natten, fru Maeda.
Jaha. Det var ju olyckligt.
Ursäkta?
Hur som helst,
ta väl hand om min man, tack.
Hej då.
Här är den.
Fru Maeda, ett meddelande från herr Shiro.
Vad gör ni?
Jo…
Jag bara tittar.
Världen verkar så fridfull här uppifrån, inte sant?
Det finns ingen smärta,
ingen död…
…och ingen orättvisa.
Allt är så tyst.
Det är svårt att se genom mörkret nu,
men jag är säker på att alla
håller andan i väntan på att natten ska vara förbi.
Och Myeong-ja?
Vad hände med henne?
Hon har förts tillbaka till Ongseong-sjukhuset.
Ishikawa verkar ha skadats allvarligt i samband med det.
Far och Myeong-ja är båda tillbaka på sjukhuset.
Kan det vara så…
…att vi aldrig kan stoppa det de gör?
Kan ni följa med mig?
Jag har nåt att visa er.
Vad är det här?
Det är min samling.
Vissa saker pantsattes och hämtades aldrig,
andra har jag köpt lite då och då.
Det är så pantbanker fungerar.
Varje sak som lämnas in har en egen historia.
Ja.
Grammofonen tillhörde Wang Su-bok, kurtisanen från Pyeongyang.
Och
rocken som hänger där borta…
Yun Dong-ju pantade den för att köpa mat till sina kamrater.
Han fick aldrig möjlighet att hämta den.
Och det här är Na Hye-soks verk.
Hon är ett geni vars verk visades på Joseons konstutställning.
Att leva som konstnär är inte lätt, antar jag.
Fru Nawol skällde för att jag betalade för mycket,
men jag gillar hennes stil.
Jag har fler av hennes verk.
Kan ni
räcka mig er hand?
Jag köpte ett silverarmband av en amerikansk missionär.
I mitten finns det en sten som kallas opal.
Jag har hört att den anses vara lyckobringande i Europa.
Så där ja.
Ni kommer enbart att ha tur från och med nu.
Jag har många fler intressanta saker.
Vi kan titta på dem senare, när vi har tid.
Låt oss
lova varandra en sak.
Om en av oss dör före den andra…
…måste den som är kvar minnas…
…den andra personen.
Vad tycker ni?
Det känns inte så sorgligt att dö…
…men om ingen i världen minns ens ett spår av min existens…
…skulle jag känna mig…
…lite ensam.
Så blir det inte.
För vi två
kommer att vara tillsammans även i goda tider.
Tror ni verkligen…
…att goda tider kommer?
Det gör de.
Jag ska se till…
…att de kommer till oss.
Så…
Stanna hos mig.
Stanna…
…vid min sida.
Var försiktig.
Ta hand om er.
Vakta butiken.
Lås ordentligt.
Det ska jag. Hej då.
Tae-sang!
Du är oskadd.
Tack och lov.
Vilken lättnad.
Jag beklagar sorgen.
Jag har inget val, herr Ishikawa.
Jag måste, för att skydda min ställning.
Rikta er förbittring mot fru Maeda.
Det är hennes vilja.
Nej…
Hjälp mig…
Jag önskar att min mans död hade varit mer hedervärd.
En polismästare under generalguvernementet mördad av en kurtisan från Joseon.
Det vore vanärande för polisen också.
Ja, frun.
POLISMÄSTAREN DOG NÄR HAN GREP SERIEMÖRDARE
Ishikawa dog tidigt i morse.
En Joseon-född utpekas som förövare igen.
Det är alltid likadant, inte sant?
De mörkar och ljuger för att dölja sina missgärningar.
Och om det inte fungerar, vänder de sina svärd mot Joseons folk igen.
Kantō-jordbävningen.
Vad skulle de göra utan oss?
De skyller på oss när nåt händer.
De väljer en av två metoder, som alltid.
De straffar oskyldiga medborgare…
Eller så straffar de oss.
Varför oss? Vilket brott har vi begått?
Brottet att veta för mycket.
Om det underjordiska labbet på sjukhuset, allt som hände där och Myeong-ja.
Vad är din plan?
Berätta.
Jag vet att du kallade hit mig så här dags för att du har en plan.
Nu har jag nån jag vill skydda.
Det är därför…
…jag funderar på att sätta mitt liv på spel.
Vet ni vad jag verkligen fruktar?
Att ha en dröm
i denna hopplösa värld.
Direktör Ichiro, jag önskar er en trygg resa.
Kamrat Kwon.
Jag fruktar att min beslutsamhet ska försvagas av det fåfänga hoppet,
att jag ska tveka och inte göra det som måste göras.
Det fruktar jag.
Så jag tar farväl.
Tack för allt.
Tack, herr Jang.
Jag glömmer er aldrig.
Vänta!
Adjö.
Sluta!
Vet ni vad?
Det jag fruktar mest
är att förlora dem jag inte vill förlora.
Direktör Ichiro har blivit skjuten! Fånga henne!
Vad sa ni precis?
Hur många bomber kan ni tillverka med er dynamit?
Varför frågar ni? Vill ni gå med i upproret?
Tyvärr blir Bumingwan-evenemanget inte av.
Va?
Ishikawas begravningsceremoni kommer att hållas av generalguvernementet.
Bumingwan-evenemanget har skjutits upp.
Är det bekräftat? Vi har inte hört nåt från våra källor än.
Informationen kom inifrån, så jag är säker.
Jag går i god för dess riktighet och tillförlitlighet.
Varför frågade ni om bomberna? Upproret är så gott som förlorat.
Jag tänkte använda bomberna först.
Så ni ska inte hjälpa oss, utan ta bomberna själv?
Glöm det. Jag har hört tillräckligt.
Gå härifrån.
Hur tänker ni använda bomberna?
-Kamrat Lee. -Ongseong-sjukhuset.
Min plan…
…är att utplåna det.
Överstelöjtnant Kato!
Herrn!
Vi har problem, herr Jang.
Det gäller spåraren, Yoon Chae-ok.
Hon har orsakat problem.
Vad hände? Var är exemplaret?
Vi ser det inte.
Vi har tittat i nästan en timme, men inte sett nån rörelse.
Och hissen?
Den är avstängd.
Det är enda vägen till de övre planen, så exemplaret bör vara kvar där nere.
Vad menar ni? Har Chae-ok försvunnit? Vart?
Vi vet inte.
Efter att kvinnan sköt direktör Ichiro,
jagade poliserna henne omedelbart, men hon försvann.
Poliser från Jongno och huvudkontoret
letar efter henne från Bonjeong till Jongno,
men hon finns ingenstans.
De har beordrat en genomsökning av er pantbank.
Hitta henne!
Fort! Genomsök stället!
Uppfattat!
Vad gör ni?
Situationen
blir allt värre.
Det kan vara sista gången jag kan ge er
liknande information, herr Jang.
Tack. Det ni just berättade var till stor hjälp.
Ni borde gå.
Det är bäst att ni håller er på avstånd ett tag.
Förstår ni?
Var försiktig, herr Jang!
Det finns en osynlig hand
som styr allt.
Hur kunde ni som polischef låta det ske?
En skjutning mitt på ljusa dagen framför fru Maedas hus
medan hon sörjer.
Jag ber om ursäkt. Vi borde ha varit vaksammare.
Det här är inte bara en provokation mot oss alla,
utan ett uppenbart terrordåd.
Ni måste genast ta reda på vem som ligger bakom.
Ta tillfället i akt och utplåna alla upproriska Joseon-födda i Gyeongseong.
Alla som är till besvär ska åtgärdas.
-Just det! -Ja!
-Detta får inte fortgå. -Vi gör oss av med dem.
Hallå?
Shiro?
Vad är det som pågår?
Ni lovade att lämna Gyllene skattens hus i fred!
Ni sa att jag bara behövde säga var spårarkvinnan var.
Men polisen kom just och vände upp och ner på stället!
Nej, jag kan inte göra det här längre.
Jag slutar. Ge mig mina pengar.
Ni lovade att sätta mig på ett fartyg till Tokyo.
Det är olägligt. Vi får prata senare.
Hallå?
Herr Gu…
Rör den sig fortfarande inte?
Nej, herrn.
-Kasta in ett byte. -Vi har slut på försöksobjekt.
Vi har ett kvar.
Hallå. Kom ut.
Hallå!
Hjälp mig.
Yukiko Maeda?
Kära nån.
Ni vet redan vem jag är,
fröken Yoon Chae-ok.
Det är märkligt.
De japanska poliserna har plötsligt lugnat sig.
Köp tidningen!
Och Jongno-stationen?
De verkar inte ha hittat Yoon Chae-ok heller.
Varför har de då blivit så lugna?
Vanligtvis hade de vänt upp och ner på Bonjeong och Jongno nu.
Det skiljer sig från hur det brukar vara.
De håller också tyst om Ichiros död.
Herrn.
Fru Nawol. Hur gick det?
Det gick bra.
Men jag tror att ni måste gå ner.
Ni har en besökare.
Då lämnar jag er ensamma.
Vad gör hon här?
Jag vet inte.
De sitter bara där utan att säga så mycket.
Vänta, jag ser inte Beom-o. Vart kan han ha tagit vägen?
Glöm honom.
Han kommer inte tillbaka.
Är den där kvinnan, fru Nawol, en pålitlig person?
Hon har varit som familj sen jag var barn.
Att de är som familj betyder inte att man kan lita på dem.
Man ska inte lita på folk så lättvindigt.
De sviker en inte för att de är onda. De sviker en för att de är svaga.
Och de flesta människor är svaga.
Vad är skälet till besöket?
Så det är ingen idé att vänta.
Fröken Yoon Chae-ok kommer inte tillbaka.
Vad menar ni?
Jag sa ju det precis.
Svek orsakas inte av ondska, utan av svaghet.
Den kvinnan var inte stark nog att stanna vid er sida.
Vet ni var hon är?
Var är hon?
Fru Maeda!
Hon är död.
Och vet ni vad?
Jag gillade er mer innan ni var på Ongseong-sjukhuset.
Ni höll isär det som gav er vinst kontra förlust.
Enkel.
Därav mäktig.
Snälla, återgå till ert forna jag.
Glöm Ishikawa, Akiko och Ongseong-sjukhuset.
Till och med Yoon Chae-ok.
Glöm den kvinnan.
Lev ert liv som förut, som om inget hade hänt.
Gör det, så är ni och Gyllene skattens hus
säkra.
Var försiktig, herr Jang!
Det finns en osynlig hand
som styr allt.
Hur fick ni veta?
Jag drog i alla trådar
i Bonjeong och Jongno, men hittade inga spår efter henne,
så hur…
Hur vet ni att hon är död?
Om det inte vore för mig,
så hade ni redan blivit gripen.
Det faktum att ni stod nära kvinnan som sköt direktör Ichiro
räcker för att klassa er som upprorsman.
Så,
gör inget farligt mer, herr Jang.
Var är Yoon Chae-ok?
Jag sa ju det. Hon är död.
Låt mig se hennes kropp.
Sluta…
…göra mig besviken.
Vi får inte bli fiender.
Yoon Chae-ok!
Var är hon?
Ni får aldrig se henne igen.
Oavsett vad ni har gjort, så kommer jag att hitta henne.
Oavsett om hon är död eller inte, så kommer jag att hitta henne!
Menar ni att ni tänker trotsa mig?
Hur kan nån som jag vara en match för er?
Ni är japansk medborgare från en mäktig familj.
Håll då tyst.
Då är ni säker.
Ändå!
Det rör Yoon Chae-ok.
Jag kanske driver en simpel pantbank,
jag kanske har levt utan stolthet
och gjort allt möjligt för att klara mig, men för en gångs skull…
Jag ville skydda henne även om jag fick offra allt jag har.
Nå?
Hur tänker ni trotsa mig?
Med vad?
Inte med slöddret vid er sida, hoppas jag.
Passa er. De är mitt folk.
Vet ni ens hur dessa människor förrådde er?
Kvinnan, fru Nawol, som ni betraktar som familj…
Hon tjallade på er mamma för länge sen.
Min mamma är också där inne.
Har ni träffat henne?
Hon heter Sim Sun-deok.
Känner ni henne?
Nej.
Har ni inte hört hennes namn?
Det har jag inte.
SIM-SUN-DEOK
Den mannen, Gu Gap-pyeong,
förrådde er nyligen i polisens tortyrkammare.
Jag ska…
…berätta allt för er nu.
Allt…
Och grabben, Beom-o?
Han förrådde er för att hitta sin mamma som stack till Japan när han var liten.
Han svek er för en billig båtbiljett,
fast ni har behandlat honom som familj.
Och er så kallade vän?
Det tog bara några timmar tills han sa att ni och era vänner är upprorsmän.
Det är så människor gör när de är patetiskt svaga.
För att rädda sitt eget skinn glömmer de alla tjänster ni gjort dem.
De har ingen moral.
Och ändå,
vad sa ni att ni skulle göra med slöddret?
Skulle ni trotsa mig?
När det är jag som arbetar outtröttligt för er?
Ska ni svika mig?
Är det vad ni säger, herr Jang?
Visst.
Ni kan ha rätt.
Men
vet ni en sak?
Ingen av dem
skulle ha varit med om dessa saker om världen hade varit annorlunda.
Om världen hade varit annorlunda,
skulle de inte ha fängslats
och nästan slagits ihjäl för att förråda sina kamrater.
De skulle inte ha blivit brända eller fått naglarna utdragna.
De skulle inte ha behövt ge vika och nämna sina kamraters namn
och leva med skuldkänslor livet ut.
Men trots allt det,
kämpar de med näbbar och klor och lever med smärtan,
för de måste överleva, oavsett hur förödmjukade de blir.
Vi måste överleva,
för annars minns ingen vad vi var med om.
Så våga inte kalla dem slödder.
Inte en enda av dem
förtjänar att bli kallad det av såna som ni.
Ni…
Det är ert val.
Precis.
Det är mitt val.
Det här är slutet för oss…
…fru Maeda.
Vi går in.
Natten
är fortfarande kall.
Herrn!
Herrn.
Vad sa…
Vad sa jag just där ute?
Du var dig själv.
Du sa allt som finns att säga.
Vänta bara.
Jag ska hitta ledtrådarna…
…som leder till Yoon Chae-ok…
…innan jag dör.
Tae-sang.
När fick du veta det?
Att jag…
…avslöjade…
…din mors namn?
Det var…
…strax efter att mamma gick bort.
Och du…
…tog ändå hand om mig?
Jag tyckte inte att det var ert fel.
Oroa dig inte för mycket.
Du känner herr Gu.
När han har bestämt sig för nåt,
kommer han alltid tillbaka med en ledtråd.
Vi väntar.
Och om det är sant?
Tänk om hon verkligen är död?
Är bytet redo?
Fru Maeda skickade en Joseon-kvinna.