‫- היצור מגיונגסונג -‬
‫ארגנתי את זה עם המנהל איצ'ירו‬ ‫מבית החולים אונגסונג.‬
‫לילד ברחמך תהיה משמעות מיוחדת מאוד‬
‫עבור מר אישיקאווה, אבל גם עבורי.‬
‫משזה נאמר…‬
‫תשמרי על עצמך בצורה יוצאת דופן,‬
‫גברת אקיקו.‬
‫סליחה, אבל אנחנו סגורים היום.‬
‫הנבגים הפסיקו לצוף לפני כשעה.‬
‫זה התעורר?‬
‫כן, אבל זה לא זז.‬
‫אולי השתמשנו ביותר מדי גז חנקן?‬
‫על מה את חושבת,‬
‫סיישין?‬
‫לוטננט קולונל קאטו, יש לנו אורחת.‬
‫זאת ליידי מאדה.‬ ‫היא אשתו של הנציב אישיקאווה‬
‫ובתו של לוטננט גנרל מאדה מהצבא.‬
‫אסור לזרים להיכנס לכאן.‬
‫היא גם נותנת החסות הנדיבה ביותר‬ ‫של בית החולים שלנו, קולונל.‬
‫זה היצור?‬
‫אני מציע לך לא להתקרב יותר מדי.‬
‫סיישין.‬
‫אז את עדיין בחיים.‬
‫מאסטר סיישין.‬
‫- היצור מגיונגסונג‬ ‫בין הצדקה לתירוץ -‬
‫- פרק 8: התעוררות -‬
‫הוא בטח עבר חוויה קשה.‬
‫הוא לא הצליח לישון אפילו לרגע‬ ‫או לאכול ביס מהאוכל.‬
‫מה עם טה־סאנג?‬
‫הוא לא חזר.‬
‫וכל הסוחרים בבונג'ונג נעצרו.‬
‫כן, שלום.‬
‫כן.‬
‫כן, המפקד.‬ ‫-שקט!‬
‫שבו!‬
‫מר גו, מה קורה?‬
‫למה עוד לא שמענו ממאסטר ג'אנג?‬
‫הוא לא בא להציל אותנו?‬
‫זה הסוף?‬
‫לעזאזל!‬
‫- חנות משכון -‬
‫- סגור היום -‬
‫טה־סאנג.‬
‫מה אתה זומם?‬
‫תחזור הביתה מהר, טוב?‬
‫הוא מת?‬
‫הוא בקושי נושם.‬
‫קחו אותו כדי שיוכל לקבל טיפול. מהר.‬
‫כן, המפקד!‬
‫תהרגו אותו…‬
‫תמצאו…‬
‫את המנוול…‬
‫ותהרגו אותו.‬
‫כולכם, תעצרו ותתרחקו!‬
‫עמוד נוח.‬
‫המפקד! יש לי משהו לדווח.‬
‫זה דחוף?‬
‫סמל ראשון האנדה נמצא ליד אתר השלכת הגופות.‬
‫יש לו פצע ירי חמור.‬
‫אני מתנצל, ליידי מאדה.‬ ‫את מוכנה לחכות בפנים רק לרגע?‬
‫מר ג'אנג.‬
‫מה אתה עושה כאן?‬
‫באתי לעשות עבודה,‬
‫אבל פספסתי את ההזדמנות לעזוב.‬
‫אז אני צריך‬
‫שתעזרי לי, ליידי מאדה.‬
‫אתה אומר שג'וסוני עדיין מסתתר פה?‬
‫כן, המפקד. ככה זה נראה.‬
‫המנהל איצ'ירו!‬
‫נראה שהג'וסוני נמצא באגף הזה.‬
‫החייל הזה מצא דם ליד חדר האספקה.‬
‫ליידי מאדה, אני חושש‬
‫שזה לא זמן טוב…‬
‫זה מקרה חירום! מצב חירום!‬
‫ליידי מאדה בסכנה!‬
‫תמצאו את ליידי מאדה מייד! עכשיו!‬
‫ליידי מאדה.‬
‫בלי שאלות. פשוט תנהג.‬
‫סע.‬
‫תודה.‬
‫מה עליי לעשות, גברתי? לעצור?‬
‫לבונג'ונג.‬
‫- חנות משכון‬ ‫סגור היום -‬
‫שוב היית ב"אוצר הזהב"?‬
‫חיכית לי?‬
‫עברו ארבעה ימים.‬
‫העובדה שהוא לא יצר קשר‬
‫פירושה שלא סביר שהוא יחזור.‬
‫חוץ מזה,‬ ‫התפקיד שלנו היה למצוא את מיונג־ג'ה.‬
‫מאחר שביצענו את חלקנו,‬ ‫הגיע הזמן שנחזור הביתה.‬
‫תתכונני לצאת מוקדם מחר בבוקר.‬
‫הייתי צריכה להישאר במקומו.‬
‫זו הייתה הבחירה שלו.‬
‫הוא היה צריך להציל את רק מיונג־ג'ה,‬
‫אבל בגללנו…‬
‫הייתי צריכה להישאר‬ ‫ולמצוא דרך להציל את אימא.‬
‫הייתי צריכה לפחות לנקום‬ ‫באלה שעשו לה את זה.‬
‫אז הוא לא היה נשאר לבד.‬
‫ואני לא הייתי מוכת אשמה.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫ראיתי את אימא.‬
‫היא עדיין שם…‬
‫בבית החולים אונגסונג.‬
‫היצור במצב הזה מאז הביקור של ליידי מאדה.‬
‫נראה שהוא זועם על משהו.‬
‫הוא מחפש את הצאצא שלו.‬
‫המפקד?‬
‫הוא לא זועם,‬
‫הוא נסער.‬
‫אני אשאל שוב.‬
‫איפה הג'וסונים שברחו בעזרתך?‬
‫אני לא יודע.‬
‫איפה ג'אנג טה־סאנג עכשיו?‬
‫הלוואי…‬
‫שהייתי יודע.‬
‫נראה שאתה לא מבין.‬
‫שנתחיל שוב?‬
‫שוב…‬
‫להתחיל שוב…‬
‫עקרו לך פעם‬
‫את הציפורניים?‬
‫האם אי פעם שרפו אותך…‬
‫או עברת עינוי בחשמל?‬
‫אתה יודע מה קורה‬
‫כששופכים לך לאף מים מעורבבים עם אבקת צ'ילי‬
‫בזמן שאתה תלוי הפוך?‬
‫כשמגיעים לשלב הזה,‬
‫אדם כבר לא יכול להישאר אנושי.‬
‫אם אי פעם תהיה במצב כזה,‬
‫אל תנסה להתנגד ואל תהרוס את חייך.‬
‫תספר להם את מה שאתה יודע.‬
‫לעולם לא אנטור לך טינה‬ ‫אם תבגוד בי במצב כזה.‬
‫תזכור את זה.‬
‫אני אשאל אותך שוב.‬
‫מה המטרה האמיתית של חנות המשכון?‬
‫הם מורדים?‬
‫או שאתם מממנים בחשאי את צבא העצמאות?‬
‫תענה לי!‬
‫איפה ג'אנג טה־סאנג?‬
‫לעזאזל…‬
‫אתה ער.‬
‫ליידי מאדה.‬
‫החום שלך ירד, למרבה המזל.‬
‫גם הפצעים שלך מחלימים טוב.‬
‫כמה זמן אני פה?‬
‫נכון להיום, עברו ארבעה ימים.‬
‫עוררת מהומה רבה בבית החולים אונגסונג.‬
‫למרות שלא היית צריך לסכן את חייך‬ ‫בגלל צרות של אחרים.‬
‫זה לא מתאים לך.‬
‫זה פשוט‬
‫הכעיס אותי קצת.‬
‫זו לא אשמתי שהמדינה הזאת הגיעה למצב הזה.‬
‫זו לא אשמתי‬ ‫שהאנשים האלה הוחזקו שם וסבלו, אבל…‬
‫אבל?‬
‫אבל…‬
‫ברגע שראיתי את זה במו עיניי,‬
‫זה הכעיס אותי.‬
‫זה עצבן אותי.‬
‫לא יכולת לסבול את חוסר הצדק כתושב ג'וסון?‬
‫לא, לא יכולתי לסבול את זה‬
‫כבן אנוש.‬
‫אתה חושב שחיי כל בני האדם שווים?‬
‫את חושבת שלא?‬
‫אתה עדיין‬
‫רואה בנו חברים?‬
‫רצח סדרתי?‬
‫כן, 11 מקרי מוות באזור צ'ונגייצ'ון‬ ‫בארבעת הימים האחרונים.‬
‫ביקשנו מהאגף הצבאי לבצע נתיחות.‬
‫מספר גדול באופן יוצא דופן‬ ‫של גופות היה במצב מוזר מאוד.‬
‫מוזר? באיזה מובן?‬
‫המוח שלהן היה חסר, המפקד.‬
‫הוא מהאגף הצבאי.‬
‫כאן "בית אוצר הזהב!"‬
‫לא.‬
‫לא העמדנו את החנות למכירה.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫מת…‬
‫מה זאת אומרת? מי מת?‬
‫מי אתה חושב שאתה?‬
‫תשמור על הפה שלך ועל השטויות שיוצאות ממנו!‬
‫נכון, שמעת אותי! תסתום את הפה!‬
‫תשתוק, או שאתפור לך את הפה.‬
‫כאילו הם יודעים הכול.‬
‫איך הם מעזים להגיד דברים‬ ‫כאילו הוא מת ויש להם מילה בנושא?‬
‫הם עושים צחוק.‬
‫"בית אוצר הזהב."‬
‫אני מאמין שהעובדת שלי‬ ‫כבר ענתה על השאלה הזאת.‬
‫אני?‬
‫אני הבעלים של החנות,‬
‫ג'אנג טה־סאנג.‬
‫כן,‬
‫אני עדיין בריא ושלם.‬
‫יותר אנשים נועצים עיניים‬ ‫לכיוון החנות היקרה שלי לאחרונה, נכון?‬
‫טה-סאנג, אתה…‬
‫תראי מה עשית.‬
‫לא היית צריכה לסגור את החנות.‬ ‫נעדרתי רק לכמה ימים.‬
‫לא פלא שהם קיבלו רושם מוטעה.‬
‫אתה…‬
‫אתה בסדר?‬
‫ברור שכן.‬
‫לא נפצעת?‬
‫ברור שלא.‬
‫טיפש!‬
‫אם אתה בסדר, למה לקח לך כל כך הרבה זמן?‬
‫נהנית לגרום לזקנה הזאת התקף לב?‬
‫ילד חסר לב שכמוך!‬
‫היי, אני מצטער.‬
‫היו לי סיבות משלי.‬
‫אז תירגעי, גברת נאוול.‬
‫אמרתי שאני מצטער.‬
‫מספיק עם זה.‬
‫אתה צריך ללכת להביא את מר גו עכשיו.‬
‫איפה הוא?‬
‫קומי.‬
‫לא! אני לא אלך!‬
‫צאי החוצה!‬
‫מאסטר ג'אנג.‬
‫חכי כאן.‬
‫אל תזוז!‬
‫לאן אתה חושב שאתה הולך?‬
‫זה ג'אנג מ"אוצר הזהב"?‬
‫באתי לפגוש את הנציב אישיקאווה.‬
‫היי, אתה!‬
‫אתה מתעלם ממני?‬
‫תגיד לו שאני כאן.‬
‫מנוול חצוף שכמוך!‬
‫לנסות לתת אגרוף למישהו‬
‫שבא לנהל שיחה זה מה שבריונים עושים.‬
‫אם אתה שוטר, למה שלא תתנהג כמו שוטר?‬
‫גרמת למהומה גדולה משציפיתי.‬
‫רק כי אמרת לי לעשות כל מה שצריך.‬
‫אז…‬
‫מה עשית עם אנשי ג'וסון שלהם עזרת לברוח?‬
‫לאילו אנשי ג'וסון אתה מתכוון?‬
‫כמו שאמרתי, אני כאן כנציג‬ ‫של אגודת הסוחרים של בונג'ונג.‬
‫אני מבקש ממך לשחרר‬ ‫את הסוחרים שנכלאו שלא כדין.‬
‫לא פחות מעשר הפרות בוצעו באותו לילה.‬
‫שירה חזקה, נגינת ג'אז,‬
‫הפרת הסדר הציבורי ותקנות הביטחון וכולי.‬
‫בוא נסגור את זה עם קנס.‬
‫אתה חושב שכסף יפתור את זה?‬
‫זו הדרך הכי נקייה ופשוטה, לא?‬
‫ואם אסרב?‬
‫אז כל העסקים בבונג'ונג ייסגרו החל מהיום.‬
‫אתה יודע שמסיבת גיוס הכספים‬ ‫למאמץ המלחמתי תיערך בעוד יומיים.‬
‫כל משלוחי האוכל והמשקאות למסיבה יופסקו.‬
‫בנוסף, כל הפקידים ונשותיהם שהזמינו בגדים‬
‫לא יוכלו לקבל אותם בזמן.‬
‫כשזה יקרה, הרשויות יתחילו לחקור.‬
‫זה יציב אותך במצב קשה, לא?‬
‫זה איום?‬
‫כשמגיע הזמן של החלשים להתחזק,‬ ‫אנחנו עושים משהו שנקרא "להתאחד".‬
‫אנחנו פשוט עושים‬ ‫כל מה שאנחנו יכולים לאור המצב.‬
‫תהיה מודע למגבלות שלך.‬
‫אל תסכן את חייך‬ ‫בגלל עניינים שלא נוגעים לך.‬
‫למדתי לקח חשוב‬ ‫מביקורי בבית החולים אונגסונג.‬
‫כשאתה צריך לסכן את חייך,‬
‫אתה הולך עד הסוף.‬
‫אם תהסס לעשות זאת,‬
‫אתה תמות.‬
‫אני מכיר את החשודים העיקריים בתקרית.‬
‫ג'אנג טה־סאנג מ"בית אוצר הזהב".‬
‫יון צ'ה־אוק, החוקרת, ו…‬
‫קורטיזנה מג'וסון בשם אקיקו.‬
‫גברת אקיקו?‬
‫את בסדר?‬
‫יש לך סיבות להאמין שהם חשודים?‬
‫כל החשודים שהזכרתי‬
‫נכנסו לבית החולים אונגסונג ואז נמלטו.‬
‫מה בדיוק קרה בבית החולים?‬
‫אינני יכול למסור את המידע הזה.‬
‫זה סוד צבאי.‬
‫אקיקו.‬
‫אקי…‬
‫מה לעזאזל…‬
‫תגיד לי.‬
‫מה קרה שם?‬
‫מה בדיוק קורה בתוך בית החולים אונגסונג?‬
‫כפי שאתה יודע,‬
‫המחיר עבור המידע שלי די גבוה.‬
‫והסודיות בבית החולים אונגסונג‬
‫נחשבת ברמה הגבוהה ביותר.‬
‫אוכל למסור מידע כזה‬ ‫רק לאחר שיתבסס מספיק אמון.‬
‫אתה מנסה לעשות עסקה?‬
‫מר אישיקאווה.‬
‫אני מנסה לדבר על אמון הדדי.‬
‫כבר קיימתי את הבטחתי‬
‫והחזרתי לך את אקיקו.‬
‫עכשיו תורך.‬
‫תשחרר את האנשים שלי.‬
‫צאו החוצה!‬
‫כולכם משוחררים!‬
‫שוחררנו! אנחנו חופשיים!‬
‫מאסטר ג'אנג…‬
‫אתה בחיים?‬
‫אתה יכול לעמוד?‬
‫למה התעכבת?‬
‫בוא נצא מפה קודם.‬
‫קדימה.‬
‫בונג'ונג!‬ ‫-בונג'ונג!‬
‫אתם רוצים למות?‬
‫תהיו בשקט!‬
‫בונג'ונג.‬ ‫-בונג'ונג.‬
‫מורי.‬ ‫-כן!‬
‫הנציב, המפקד.‬
‫תשגיח על ג'אנג מקרוב מעתה והלאה.‬
‫סליחה? שוב, המפקד?‬
‫הבנתי, המפקד.‬
‫- אגף צבאי, מעבדה תת־קרקעית,‬ ‫ניסויים בבני אדם -‬
‫- ליידי מאדה -‬
‫אל תדאג יותר מדי. הוא יהיה בסדר.‬
‫אני חב למר גו חוב עצום.‬
‫ממש לא.‬
‫אני לא יכולה לספור‬ ‫את כל הפעמים שהצלת את חייו.‬
‫הוא גמל לך על אחת מהן.‬
‫השלכות של עינויים…‬
‫נמשכות הרבה זמן, לא?‬
‫כדאי שתלך עכשיו.‬
‫לא, אני אישאר כאן.‬
‫מישהי נוספת מחכה לך.‬
‫היא באה בכל יום‬
‫כדי לבדוק אם חזרת בשלום.‬
‫תשאיר לי את מר גו.‬
‫לך לבקר אותה.‬
‫אתה לא אוכל ארוחת ערב?‬
‫אני לא רעב.‬
‫תאכלי את.‬
‫להביא לך כופתאות?‬
‫אני כבר אחזור.‬
‫מי אתה?‬
‫את עדיין תוקפנית כתמיד.‬
‫עכשיו שראית את הפנים שלי,‬
‫תשחררי אותי?‬
‫מאסטר ג'אנג…‬
‫גם אני הרגשתי ככה.‬
‫גם אני…‬
‫התגעגעתי אלייך מאוד.‬
‫רצית להגיד משהו?‬
‫תספרי לי.‬
‫כמה את יודעת על המעבדה התת־קרקעית‬
‫בבית החולים אונגסונג?‬
‫את בכלל מודעת למה שקורה שם?‬
‫אין דבר שאני לא יודעת.‬
‫מה עשית לאקיקו?‬
‫שאלתי אותך מה עשית לה!‬
‫נראה שהתבלבלת.‬
‫אין לך זכות לשאול אותי דברים כאלה.‬
‫ואני לא חייבת לענות לך.‬
‫מה אמרת?‬
‫מההתחלה, מערכת היחסים שלנו‬ ‫נוצרה לתועלת הדדית.‬
‫הייתי צריכה בעל כדי שאוכל לבוא לג'וסון.‬
‫ואתה היית צריך את שמי הטוב‬ ‫ואת השושלת שלי כדי להתקדם ולהצליח.‬
‫פתאום אתה לוקח על עצמך את תפקיד בעלי‬
‫ומעמיד אותי במצב לא נעים, מר אישיקאווה.‬
‫לא היית צריכה לגעת באקיקו.‬
‫ואתה לא היית צריך‬ ‫לשלוח לשם את מר ג'אנג.‬
‫הסכמנו לא להתערב זה בחייו האישיים של זה.‬
‫את הראשונה שהפרה את ההסכם הזה!‬
‫אני מכבדת את מה שאתה עושה בזמנך הפנוי.‬
‫אבל להביא ילד‬
‫זה סיפור שונה לגמרי.‬
‫ידעת שג'אנג טה־סאנג מצא לעצמו אישה?‬
‫אישה מג'וסון בשם יון צ'ה־אוק.‬
‫מסתבר שהיא צעירה ויפה.‬
‫כמה מצער עבורך.‬
‫כל המאמץ הזה כדי לעזור לו להחלים‬
‫היה לשווא.‬
‫הנה הכופתאות שלכם.‬
‫בואי נזוז.‬
‫איזה טיפש!‬
‫תעצרי.‬
‫לכי… לכי מפה!‬
‫תתרחקי ממני!‬
‫מיונג־ג'ה?‬
‫אז אלה הנג'ין?‬
‫נכון.‬
‫הם נמצאו בתוך הקרחונים‬ ‫של הר השלג מוריונג,‬
‫היכן שחיים בני השבט נא.‬
‫ואתה אומר שזה נכנס למוח האנושי‬
‫כדי ליצור יצורים כמו סיישין?‬
‫לא.‬
‫עם הנג'ין בלבד, זה הופך אותם לטורפים.‬
‫תוך שמירה על מראה אנושי,‬
‫נשארים להם רק אינסטינקט ההישרדות והציד,‬
‫והם טורפים בעיקר מוחות אנושיים.‬
‫תוקפניים מאוד ואלימים יותר‬ ‫מרוב החיות הטורפות,‬
‫הם יכולים לנוע במהירות‬ ‫ולרפא פצעים באופן כמעט מיידי.‬
‫אז למה סיישין נראית ככה?‬
‫כי הזריקו לה נסיוב שהכיל אנתרקס.‬
‫לאחר שמזריקים להם את הנסיוב‬ ‫במהלך השלב הטורף שלהם,‬
‫הם עוברים לשלב של סיישין.‬
‫יש להם חולשות כלשהן?‬
‫הם שונאים אור שמש ואש,‬
‫והם חלשים אל מול חנקן.‬
‫תתאפסי על עצמך.‬
‫למה את עושה את זה?‬
‫מיונג־ג'ה!‬
‫כמה מחריד.‬
‫להיזכר איך זה היה להיות אנושית,‬ ‫אפילו במצב הזה…‬
‫ביה"ח אונגסונג.‬
‫הם בטח ערכו בה ניסויים.‬
‫זיקוק נורה מג'ונגנו, המפקד.‬
‫שם! תתפסו אותה!‬
‫תעצרי!‬
‫אל תאבדו אותה. תתפסו אותה!‬
‫כן, המפקד!‬
‫היא לא הצליחה להיזכר בהתחלה,‬ ‫לא עד שפגשה את בתה.‬
‫בתה?‬
‫לסיישין יש בת?‬
‫היא התגנבה לכאן וחיפשה את אימא שלה‬ ‫שנעלמה לפני עשר שנים.‬
‫כשהיא זיהתה את הבת שלה, היא…‬
‫התהפכה, אני חושב.‬
‫ושמה של הבת שלה הוא…‬
‫יון צ'ה־אוק.‬
‫היא עובדת כחוקרת.‬
‫ידעת‬
‫שג'אנג טה־סאנג מצא לעצמו אישה?‬
‫אישה מג'וסון בשם יון צ'ה־אוק.‬
‫תמצאו אותה!‬ ‫-כן, המפקד!‬
‫גם מכאן!‬ ‫-כן, המפקד!‬
‫מהר!‬ ‫-מכאן!‬
‫זוזו!‬ ‫-תמצאו אותה!‬
‫שם! תתפסו אותה!‬
‫את בסדר?‬
‫אם היא תיתפס, היא עלולה להיהרג.‬
‫לא, יעברו עליה דברים גרועים בהרבה.‬
‫כמו על אימא שלי.‬
‫תרדפו אחריה!‬
‫רוצו!‬
‫תתפסו אותה!‬
‫סע.‬
‫אל תהרגו אותי.‬
‫בבקשה, אל תהרגו אותי!‬
‫בבקשה, אל…‬
‫תעצרי!‬
‫שם!‬
‫תמצאו אותה!‬
‫אל תאבדו אותה!‬
‫תעצרי מייד!‬
‫אל תהרגו אותי.‬
‫בבקשה, אל תהרגו אותי!‬
‫בבקשה, אל תהרגו אותי.‬
‫אל תהרגו אותי!‬
‫תרגום כתוביות: ג'ניה ליטבאק‬