Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
MYRSKYLUODON MAIJA
Tulehan nyt.
Tule sisään.
Hyvä, Maija! -Anna!
Kerran, kun isäukko oli peltoa kyntämässä, -
hänelle ilmestyi tonttuja.
Hevonen pysähtyi yhtäkkiä eikä liikkunut enää piirun vertaa, -
eikä siinä auttanut mikään konsti eikä kikka.
Silloin isä muisti, että pitää kurkistaa suitsien ja pään välistä.
Silloin hän näki, että pellon vaoissa oli hirveästi tonttuja.
Äläs Olle viitsi. Tuo on tuommoista vanhan kansan...
Lukisit mieluummin lapsille isoa kirjaa. Ei tonttuja ole olemassa.
Miksei voisi olla?
Tuskin on, jos kukaan ei ole nähnyt sellaisia.
Ei pidä uskoa sellaiseen, mitä ei voi todistaa.
Pitää minun uskoa Jumalaankin, vaikken ole nähnyt Häntä.
On niitä.
Katekismuskin sanoo, että pitää pyytää Luojaa varjelemaan meitä -
metsän ja meren haltioilta ja tontuilta, noita-akoilta ja muilta.
Onkohan noin?
Niin se on. Uskokaa pois.
Erker.
Iltaa taloon. -Peremmälle vain.
Laitapa Hindrik tuli uuniin, niin näemme vieraat paremmin.
Onko tämä sinun poikasi? -On.
Emme kai häiritse? -Istukaa. Mukava saada pitkämatkalaisiakin tänne.
Mikäs sinun nimesi on? -Janne.
Janne on kolmanneksi vanhin. Toisin sanoen tyhjätasku.
Ymmärrän. Minullakin on kaksi poikaa.
Ja sitten nuo kaksi.
Ai oikein viinaryyppy? -Ota, ota lämmikkeeksi.
Olofin väellä on jo kaljaasi ja maalattu pöytä ja hopeakello.
Oikein hopeakello? -Kyllä vain.
Onko näin?
Katsokaa.
Maija, meillä on vieraita.
Minä voin kattaa.
Kullskärilla ollut niin heikot kalaonnet viime aikoina, -
että on täytynyt lähteä ulommas pyyntiin. -Niin olen kuullut.
Ulkosaaristosta saa kalaa.
Ajattelin lähteä sinne. -Vai niin.
Minne? -Ulkosaaristoon.
Anna olla nyt, Janne.
Onko muita uutisia?
On. Sellaisia uutisia, -
että Telleskarin vene meni pohjaan viime viikolla -
ja kaikki miehet sen mukana.
Montako miestä? -Kolme.
Josef ja molemmat pojat.
Luojan tahto.
Anna autuas loppu, anna iäinen ilo.
Mutta kaikessa tapahtuu Sinun pyhä tahtosi, -
ja siksi minä ihmeitäsi julistan. -Aamen.
Mitäs me siitä Jannesta tykkäämme?
Mitä hänestä? -Olihan hän komea.
Miksi sinä sellaisia ajattelet, -
kun tykkäät muka niin paljon Peristä?
Saahan sitä ajatella mitä haluaa.
Mitä sinä mietit?
En mitään. -Mietitpäs.
No...
Mietin sanoja. -Mitä?
Kuten nyt vaikka sana "hyvä". Hyvä.
Ja sitten lisätään "sanoi Boman".
"Hyvä, sanoi Boman."
Kuka se Boman oikein on, ja mitä hänen "hyvänsä" tarkoittaa?
Onko se toisenlaista kuin minun?
Ja mitä minun pitää tehdä, jotta sadan vuoden päästä sanottaisiin:
"sanoi Vestergårdin Maija".
Mistä sanoisin jotain?
Tästä lehmästä? Tai metsästä?
Et tosiaankaan mieti mitään järkevää.
Olet ihan... En edes keksi.
Mikä se sana on, joka olen? -Otetaan kisa.
Kumpi täyttää kiulunsa ensin? -Minä.
Sinä et ole säpäkkä. -Sehän nähdään.
Yksi, kaksi, kolme, nyt.
Lypsätkö sinä? Oletko säpäkkä? Minä voitan!
Valmis.
Näetkö nyt? Kuka täällä on säpäkkä?
Älä nyt! Pelästytät eläimet.
Maija. Herää, Maija.
Nousehan. -Miksi?
Tule. Tarvitsen apuasi. Luulen, että osaat auttaa.
Tätä on kestänyt jo yli vuorokauden.
Lähettivät aivan liian myöhään apua hakemaan.
Mitä minä voin tehdä? -Teet vain, kuten sanon.
Pysyt rauhallisena. Jos ei muuta, niin rukoilet.
Greta, nyt saat ponnistaa.
Hyvä. Ponnista.
Vähän vielä, Greta!
Hyvä! Vähän vielä. Noin.
Maija.
Se on Herran kädessä, minkä verran meillä kullakin on päiviä jäljellä.
Isä meidän, joka olet taivaissa. Pyhitetty olkoon sinun nimesi.
Tulkoon sinun valtakuntasi. Tapahtukoon sinun tahtosi.
Mun eloni ja kuoloni,-
ne kädessä on Herran Jumalani.
Mun aikani, hiuskarvani, -
jo lukenut on kerran...
Mene vaan kotiin. Hoidan tämän loppuun yksin.
En halua, että elämä on sellaista.
Syntymä ja kuolema on jokaisen kohdattava.
Sitä ennen ei ole valmis aikuisen elämään.
Sinulle ne tulivat nyt sitten kohdalle molemmat samalla kertaa.
Mitä tapahtui?
Onko se Per? -Ei.
Halaa häntä.
Maija!
Veenemo, veenemo, -
näytä tuleva tuttuni, -
näytä tuleva tuttuni, näytä kuva sulhosta, näytä minulle onneni.
Veenemo, veenemo...
Näytä... -Maija.
Näkyikö jotain? Näitkö minun kuvani?
En minä oikeasti tuommoiseen usko.
Uskotko todella noihin veenemoihin ja muihin?
Mitä sinä tohellat?
Onko meillä vieraita?
Siinähän se, mistä puhe.
Mitä? -Ettekö nyt ajattelisi tätä toista kumminkin?
Hän on vanhempi ja myös järkevämpi.
Kyllä minä häntä olin ajatellut.
Kyllä Janne Maijaa tarkoitti. Hyvin selkeästi.
No, mikäs siinä sitten.
Ei meillä mitään Jannea vastaan ole. Voidaan pitää sovittuna näin.
Mene mene.
Maija!
Tule heti takaisin! Maija!
Sanoitko sille jotain? -En sanonut mitään.
Hän juoksi tiehensä.
Pyydän anteeksi. Hän on tuollainen.
Ei haittaa.
Sinusta tulee pian rouvashenkilö. Ennen minua.
Lähdet täältä hänen kanssaan. Jonnekin ulkoluodolle.
Kuulin, kun hän puhui siitä sen Erkerin kanssa. -Mistä?
Sinne, mistä he puhuivat, kun kävivät ensi kerran.
Minne? En minä kuullut. -Et niin, kun olit taas omissa maailmoissasi.
Mutta sinne hän meinaa sinut hakea. Siitä olen varma.
Hän tulee takaisin, kun maanjaot on saatu sovittua.
Sitten te menette naimisiin.
Sitten sinun pitää olla aikuinen nainen. Ja te vietätte hääyön.
Tuntuu kuin piikki lihassa aina, kun muistan sen Jannen.
Ja että minun on laskettava hänet tästä eteenpäin osaksi elämääni.
Niin se menee.
Ja kun rukoilen...
...rukoilen myös anteeksiantoa, koska en kykene pitämään Jannesta.
Ja että kestäisi oikein kauan ennen kuin pitää lähteä hänen kanssaan.
Kyllä sinä totut.
Minä ainakin haluan, että Per kosii pian.
Jotta elämä menisi, kuten sen kuuluu.
Mistä tiedät, miten elämän kuuluu mennä? -Kaikkihan sen tietävät.
Maija! Pidä päätäsi kunnolla, jotta saan hiuspehkosi järjestykseen.
Seison paikallani kuin kynttilä. Älä valita siinä.
Tämä tukka pitää laittaa oikein sileästi ja kauniisti.
Onko se nyt hyvin ja tanakasti? -On, kiitos vaan.
Ihan kun olisin ruuvipenkissä.
Olkaa ihmisiksi.
Tässä on sinulle morsiussäkki.
Se on parempia tyynyliinojani. Ole varovainen sen kanssa.
Menehän nyt. Vallborg odottaa jo kylällä.
Haluaisin ensin katsoa itseäni peilistä. -Peilaaminen on syntiä.
Noin.
Nätti olet.
Päivää.
Eikö sinulla ole ompelusta mukana?
Äiti ei sanonut, että pitäisi ottaa.
Ehkä hän ajatteli, ettei tämä ole tavallinen kyläreissu. -Voi olla.
Äitisi käyttää tunnetusti jokaisen hetken hyödyllisesti -
ja sen opin varmasti antaa myös tyttärilleen.
Siirtäkääpä kuppeja, ettei tule tahroja.
Älä, hyvä ihminen, sentään kaikkea anna.
Kun minä jotain annan, annan niin että tuntuu.
Tyttö pieni, siinä sinulle ensimmäinen pesämuna.
Magnus, onnittelepa nyt morsianta.
Juu...
Onneksi olkoon.
Torpparin Lisa antoi sen vähästään.
Paljonko siinä oli?
Hyvä tavaton!
Veenemo, veenemo, näytä tuleva sulhoni.
Veenemo...
Kaikki metsän ja meren haltiat ja kuka vaan, joka minua nyt kuulee!
Miksi minun on pakko?
Tytöt. Olkaa ihmisiksi.
Anna. Tule, niin mennään kahvinkeittoon.
Tervetuloa!
Maija, hei.
Mennään, Erker, kahville.
Päivää, Maija.
Tämän voi panna vaikka harteille.
Ei osunut paskaan, onneksi.
Sen voi laittaa...
Kiitos.
Ai saamari.
Vai sellaisista summista puhutaan.
Ei se kyllä onnistu.
Tiedän, ettei meillä ole takuita.
Minä ja Maija olemme nuoria ja vahvoja ja maksamme takaisin.
Korkoineen. -Sopii.
Suostun millaiseen korkoon tahansa. Pystyn varmasti maksamaan takaisin.
Miten? -Työllä. Myyn lähes kaiken pyytämäni.
Olen merellä aamusta iltaan.
Ja Myrskyluoto on hyvä hylkeenpyyntiäkin ajatellen.
Laskujeni mukaan hirret on maksettu viidessä vuodessa.
Korkojen kera.
Viisi vuotta.
Minä päätän nyt luottaa Jannen sanaan.
Kiitos. Ette joudu katumaan.
Tämä auttaa jännitykseen.
Vaimo on luotu miestään varten, mutta mies ei vaimoaan varten.
Vaimon tulee olla miehelleen kunniaksi, -
niin kuin Saarakin kutsui Abrahamia herrakseen.
Minä, Maija...
Maria.
Minä, Maria Lovisa Mickelsdotter, -
otan sinut, Johan Eriksson, -
aviomiehekseni -
rakastaakseni sinua myötä- ja vastoinkäymisissä.
Anteeksi. Voidaanko mennä peiton alle? -Toki.
Hitto.
Näytät kuin teuraalle vietäisiin.
Itse näytät metsäpirulta.
Minä en muista, että se noin hauskaa olisi ollut.
Mua painaa köyhyys, lankeemus,-
ja syyllisyyskin kylmää.
Vaan uskon ma, oi Jeesus, -
sa ettet mua hylkää.
Sun rakkautesi pelastaa -
ja haavat syvät parantaa.
Ei kovin vetävä kipale.
No anteeksi jos ei miellytä.
Minä... olen katsonut meille paikan.
Sen nimi on Myrskyluoto.
Siellä saa olla niin kuin tahtoo.
Entä jos ei tahdo?
Minulla ei ole täällä mitään.
En peri tilaa enkä navettaa.
Minun täytyy rakentaa jotain omaa.
Jotain meille. -Miksi sinne asti?
Anna, äiti ja isä, pikkuveljet, -
Vanha-Olle ja Vallborg jäävät tänne.
Niin.
Mutta sieltä saa kalaa.
Siellä saa luoda sellaisen maailman kuin haluaa.
Saa laittaa vaikka lattian katoksi ja paidan housuiksi.
Ja siellä on kaunista.
Aivan tyhjää ja vapaata.
Merta loputtomiin.
Ja tuulta.
Ja aurinkoa.
Ja se olisi vain meidän.
Se kaikki.
Miksi kukaan panisi paidan housuiksi?
Miksi ei?
Eikö ole hienot?
Ja siellä saa katsella varjokuvia seinällä, eikä kukaan pidä pöljänä.
Älä pelkää, Maija.
Mitä niin? -Mitään.
Älä pelkää mitään.
Kaikki näkevät.
Mehän olemme nyt naimisissa. Oletko unohtanut?
Talo nousee tuohon.
Katso, Maija. Ensi kesänä asumme uudessa talossa.
Rantaan rakennan laiturin.
Jos joskus saadaan vaikka kaljaasi.
Voimme nukkua navetassa, kunnes talo on valmis.
Haen keinutuolin, niin saat istua siinä.
Tässä meillä on koti ja navetta samassa.
Rouva on hyvä ja astuu peremmälle.
Vai pitäisikö kantaa sekä sinut että lehmä kynnyksen yli?
Oven päälle pitää naulata risut ristiin.
Miksi? -Ne suojaavat Tulppaania pahoilta hengiltä. Ja meitä.
Selvä.
Onko nyt hyvä?
Jos se on sinulle tärkeää, sen pitää olla sitä minullekin.
Mehän olemme naimisissa.
Mitä sinä pelkäät?
Maija...
Mutta jos sellainen taas tulee pellolla vastaan, -
ei auta kuin sylkeä olan yli kolmesti. Näin.
Sitten pitää juosta.
Mikä tämä olikaan? Maahinenko? -Tonttu.
Sitten on vielä meren emäntä. Se on tosi kauhea.
Sillä on tukka vapaana, ja se leijuu aalloissa ja haluaa viedä hengen.
Sitä sinun pitää varsinkin varoa, koska miehille se on vaarallisempi.
Olen kuitenkin miettinyt, -
että ehkä se on vain yksinäinen, kauan sitten kuollut sielu, -
jolla on ollut surullinen elämä, -
ja sen takia se on niin vihainen, että tekee pahaa muille.
Ja näkki on tietysti vaarallinen, -
mutta sen kanssa auttaa kun heittää suolaa mereen.
Se on hyvä tietää. Kiitos.
En ole vielä kertonut metsän ja kivien hengistä.
Souda vastatuuleen. Koetaan verkot.
Jatka noin.
Ei sitä. Noin.
Noin. Isä, tule nostamaan.
Tämä on valmis.
Et sinä, Maija. -Kylläpäs.
Anna Maijan nostaa. Hän on vahvempi kuin luulet.
Kuulit, mitä isä sanoi.
Noin. Sitten seuraava.
Janne.
Sinun pitää olla varovainen. -Ja saada kalaa.
Kai sinullekin nälkä tulee? -Kyllä, mutta...
Janne. Meren emäntä ei ole tänään hyvällä tuulella.
Sanon sille, että "häivy, akka".
"Minulla on jo ihana vaimo, enkä välitä sinun houkutuksistasi".
Lupaa, että käännyt takaisin, jos tuuli nousee yhtään.
Mieluummin syön vaikka heinää kuin elän ilman sinua! -Lupaan.
Ja heitä veen isännälle ensimmäinen kala lepytykseksi!
Janne! Kuulitko?
Herra siunaa meitä ja varjele meitä.
Veenemo!
Älä vie Jannea minulta! Hän on minun mieheni!
Hän ei ole sinun!
Janne...
En tajunnut, -
että talvet voivat olla näin pitkiä ja kylmiä vaikka on aikuinen.
Minä olen täysin tottunut asumaan navetassa.
Ehkä olen sielultani eläin.
Ensi talvea ei kyllä voida olla navetassa, -
vaikka muuttuisit porsaaksi.
Miten niin? Tämähän on palatsi.
Siitä tulee maailman nätein.
Sille tulee sinun suusi.
Ja sinun silmäsi.
Ja sinun ihana tukkasi.
Ja sinun rauhasi.
Ja sinun varmuutesi.
Ja hartiasi.
Ja sinun kummallinen mielesi.
Ja rohkeutesi.
Meidän pitää tehdä monta, niin saamme kaikki yhdistelmät.
Täytetään tämä luoto -
pienillä kasvoilla, käsillä ja jaloilla.
Lapset saavat kasvaa uudessa talossa ja näillä rannoilla -
näiden tähtien alla.
Maija! Tule. Meillä on paljon hoidettavaa.
Päivää.
Katsokaa toki, mitä meillä on tarjolla.
Saisiko olla hopeinen lipas, jossa on hieno kuviointi?
Tai vaikkapa helminauha?
Tuota... Paljonko?
Ei paljon. Vain kolme ruplaa.
Ei! Maija!
Päivää.
Tavattoman hienoa lankaa.
Itsekö olette kehrännyt? -Kyllä.
Ja värjännytkin? -Kyllä. Millä nyt osaan.
Järviruo'on kukilla, koivunlehdillä, sienillä ja maitohorsmalla...
Aivan.
Kaunista.
Teillä on silmää tällaiselle.
Tässä on siis...
Se tekee sitten tämän verran.
Hienoa. Kuittaatteko tuohon alle?
Puumerkki riittää toki, jos ette osaa kirjoittaa.
Kas noin.
Kaksi ruplaa ja 50 kopeekkaa.
Kiitos.
Näkemiin. -Näkemiin.
Näkemiin.
Tule, Maija.
Ilmeesi, kun käärme kiedottiin kaulasi ympärille.
Olit kuin kala kuivalla maalla.
Haluaisin sellaisen käärmeen Tulppaanin seuraksi navettaan.
Maija.
Palataanko ostamaan käärme?
Koskeeko sinuun?
Ei kai lapsella ole hätää? -Miksi sinä otit ne rahat?
Mitkä rahat?
Minun lankarahani.
Minulla nyt on meidän rahamme. -Sitä juuri.
Sitä minä kysynkin. Miksi juuri sinulla?
Eikö se yleensä ole miehen vastuulla?
Voimme sopia, että sinäkin saat välillä pitää niitä.
Mitä minä niillä? Enhän osaa edes kirjoittaa nimeäni.
Jaksatko sinä? -Hoida vain oma osuutesi.
Uusi laituri on komea.
Vähän pramea ehkä.
Mutta kun hankitaan kaljaasi, niin...
Entä sen jälkeen? Fregatti, vai?
Tarvitaan apua.
Haaksirikko. -Missä?
Isokarin lähellä. Kuusi miestä on veden varassa.
Minä tulen! Onko muita tulossa? -Mantereelta on lähdetty hakemaan, -
mutta ei ole varmaa, ehtiikö apu.
Nyt olemme vain me.
Menkää vain edeltä.
Herran siunausta. Tule takaisin.
Saimme kaksi miestä pelastettua. Neljä jäi mereen.
Maija!
Rakas!
Maija.
Kuumaa vettä. Kas tässä.
Kuumaa vettä. Pellavaa...
Pyyhe. Huopa.
Maija.
Maija! Et saa jättää minua. Maija.
Tässä, Maija.
Avaa etelän puoleiset ikkunat...
Avaa etelän puoleiset ikkunat.
Sitten kaadat hehkuvia kekäleitä kylmään vesisankoon. -Mitä?
Tee kuten sanon, jotta vauva saadaan ulos.
Hehkuvia kekäleitä...
Maija...
Tosi pieni.
Meidän tyttömme.
Maria.
Maria, tule sisään vain.
August ja Mikael, tulkaa tekin.
Tulkaa.
Katsokaa uutta pikkuveljeänne.
Haluatko hänet syliin?
Olkaa hyvät. -Kirja!
Tässä on kuviakin. -Ja kiljaimia.
Ette ymmärrä vielä. Antakaa kun minä katson.
Kuvia ja kirjaimia.
On joulupukilla äidillekin jotain.
Katsotaanpa.
Kas tässä. -Kiitos.
Nyt voit aloittaa.
Piirrä A.
Mitä jos en ikinä opi?
Sitten olet varmaan vähän tyhmä.
Mitä tarkoitat?
Siinähän lukee "lammas". Tässä on kuvakin. -Maria.
Etkö ymmärrä, typerys? -Maria!
Älä tuijota mulkosilmilläsi tai pamautan!
Mikael, tulepa tänne.
Sanoin niin, koska hän on tyhmä.
Mikael.
Tiedät oikean ja väärän eron.
Siksi luulen, että pyydät pian sisareltasi anteeksi.
Sinulla on sama äkkiväärä luonto kuin minulla.
Niin, koska olen sinusta syntynyt.
Niin totisesti olet.
Mikael. Äidin pikku tuittupää.
Maria. Vie pienemmät sisälle.
Tulkaa.
Ne aikovat tuhota rannikon linnoitukset.
Bomarsundin ja kaikki.
Ja jokaisen, joka ei heitä tässä auta, ne lahtaavat.
Sellainen on engelsmanni.
Jokaisen pitäisi olla heitä vastustamassa.
Kaikki nämä kummelit ulkosaarista otetaan pois.
Ei niitä sentään auttaa tarvitse.
Minä en kyllä ajatellut osallistua. En puoleen enkä toiseen.
Olen ahvenanmaalainen.
En suomalainen, en venäläinen, en ruotsalainen.
Täytyy sitten tehdä se mitä pitää ilman apuasi.
Tämä on pitkä sota, joka ulottuu melkein koko maailmaan.
Täällä sotivat venäläiset ja engelsmannit.
Melkein koko Eurooppa Krimiltä Itämerelle.
Ja sinä ajattelet, että voit jättäytyä ulkopuolelle.
Saatana!
Kai minä sitten...
Tämä kivi on pellonhaltialle -
ja tämä maanemolle.
Tämä linnunsulka on veenemolle.
Jeesus saa kaiken ilman, mutta ei yhtään aarretta.
Miksei Jeesus saa aarteita?
Koska kaikki uskovat häneen kuitenkin.
Mikseivät haahkat pidä ääntä? Eivätkö ne uskalla?
Mikseivät ne uskaltaisi?
Koska ne tietävät, että nyt on sota.
Laitoit niin hyvät lahjat hengille ja Jeesukselle ilmankin lupasit, -
että ei meillä ole mitään hätää.
Tulkaa tähän istumaan. Älkää katsoko sinne.
Tule.
Minne?
Eikö oltaisi tässä... Mitä?
Tule nyt.
"Sotamies ampuu miehen."
"Tyttö kampaa hiuksiaan."
"Mies ampuu itseään."
Niinkö siinä lukee? -Kyllä.
Kuulostaa kauhealta.
Saako ottaa jo? -Ole kiltti.
Ota sinäkin, professori.
Mitä? Tarjotaanko täällä tuoretta leipää?
Voi, miten ihanaa.
Varovasti! Menee väärään kurkkuun.
Minä tukehdun.
Minähän sanoin, -
että paha...
...on täältä kaukana.
Pitäisikö ottaa lisää lainaa?
Mitä sinä sanot?
Tästä kituuttamisesta ei tule mitään.
Maija, olet ihan...
Kun tulimme tälle luodolle, sanoit rakentavasi isomman laiturin, -
koska jonain päivänä meillä olisi kaljaasi.
Kaljaasi... Minähän vain vitsailin. -Eikö se olisi hienoa?
Se tuli selän puolelta.
Nyt taisi tulla viimeisen rukouksen aika.
Sinun täytyy lähteä. Heti.
Sinun on lähdettävä.
En minä ehdi. En pääse veneeseen.
Ne näkevät minut.
Ne tappavat minut.
Miten teidän käy, jos minut tapetaan?
Ketään ei tapeta.
Piiloudu navettaan.
Ne eivät löydä sinua.
Tulen sitten sanomaan, milloin voit lähteä. Yöllä vaikka.
En voi jättää sinua ja lapsia. -Miehiä ne etsivät.
Eivät ne naisista ja lapsista välitä.
Mene nyt navettaan.
Kuulkaa. Nyt pysytte rauhallisena.
Kuninkaallisen laivaston yliluutnatti John Wilson.
Tässä on merikadetti Harris.
Täten julistan tämän alueen Hänen majesteettinsa nimiin.
Saarella ei ole miehiä, sir.
Missä miehet ovat? Tuokaa heidät heti tänne.
Missä isä on?
Asuuko saarella muita kuin te ja lapsenne?
Päivää.
Herran siunausta.
Vai niin. Tutkikaa kaikki tilan rakennukset.
Jos löydätte miehiä, tuokaa heidät luokseni. -Kyllä, sir.
Ota neljä miestä ja tutki alue.
Te neljä, tutkikaa alue.
Pitäkää kiirettä.
Ryhtykää toimeen.
Ei mitään hätää.
Harris, järjestä pöytä, kartta ja tuolit. -Kyllä, sir.
Pöydät tuohon huoneeseen. -Vauhtia.
Pidetäänpä kiirettä.
Janne.
Hyvä Luoja.
Oletko kunnossa? Ovatko lapset?
Sinun pitää lähteä. Kaikki nukkuvat.
Pääset rantaan ja veneelle ja soudat mantereelle.
Siellä pyrit vaikka Pohjanmaalle.
En voi ottaa venettä. -Kylläpäs.
Ne huomaavat aamulla, että vene on poissa, ja lähtevät perään.
Tai syyttävät sinua ja lapsia. Sabotöörit hirtetään.
Sitten minä vien sinut.
Soudan takaisin ennen kuin ne heräävät.
Maija. Matka on liian pitkä. -Tule nyt.
Maija...
Maija. Nyt on koittanut se hetki, -
kun kumpikaan meistä ei saa pelätä.
Ei! Ei.
Ole kiltti ja tule takaisin.
Ei...
Kai surkeakin puuro on parempi kuin ei ollenkaan, vai mitä?
Hei, sinä.
Sinä juuri.
Hei?
Sillä viisiin.
Hän ei totisesti ole kovin terävä.
Kiitos.
Nyt ollaan vain hiljaa, painetaan päämme ja tehdään kuten sanotaan.
Meille ei tapahdu mitään pahaa. Ei mitään hätää.
Häivy siitä.
Pidä se hiljaisena. Jestas sentään.
Mikael, tule alas Myllykiveltä!
Sieltä jos putoat, niin näkki vie!
Oletko ollut yksinäinen?
Äiti...
Pidä katse työssä.
Jatka vain perkaamista.
Me emme pelkää.
Jäätyyköhän se pian?
Meri. Jäätyy. Miten pian?
Jäätä. Merellä. Jäätä.
Jäätä.
Milloin?
Pian.
Jäätä.
Tulee pian.
Pian.
Kiitos.
Harris, hän sanoo, että meri jäätyy pian.
Aivan, sir. Eli me jäämme ja muut lähtevät.
Luultavasti kohti etelää. Me jäämme etuvartioksi.
Meidän on varauduttava kaikkeen. -Totta kai.
Tästä. -Mitä tällä nyt on väliä?
Sillä on aina väliä.
Luojan tähden.
Vahdi pieniä. Älkää tulko ulos, vaikka mikä olisi.
Päästäkää se!
Tulppaaniin et koske.
Näpit irti, nainen.
Lehmästä tulee meille hyvä ateria.
Sinä et estä meitä. Syömme juhla-aterian.
Vai pitääkö sinutkin teurastaa?
Päästä hänet. Heti.
Hän estää Hänen majesteettinsa miehiä tekemästä mitä he tahtovat.
Ja mitä he sitten tahtovat, jos saan kysyä?
Syödä lehmän.
Lehmä on meidän ainoa toivomme.
Kun te joskus lähdette täältä ja kaikki tämä kauhea on ohi -
ja jos minä ja lapset olemme yhä elossa, -
emme selviä seuraavasta talvesta ilman lehmää.
Kuuleeko hän minua?
Ymmärtääkö hän? Lehmä on meille elinehto.
Minä ja lapset kuolemme ilman sitä.
Päästäkää lehmä irti.
Kaikella kunnioituksella, sir, me aiomme syödä lehmän.
Me haluamme lihaa, vai mitä, pojat? -Kyllä.
Ketkä teistä uhmaavat käskyäni?
Selkeää ja suoraa yliluutnantin käskyä.
Kuka saisi tietää, jos ilmoittaisimme teidän kuolleen taistelussa?
Pidättäkää hänet kapinoinnista.
Kolme!
Neljä!
Viisi!
Kuusi!
Jatka vain.
Seitsemän!
Kahdeksan!
Yhdeksän!
Kymmenen!
Sisään.
Haluaisin kysyä upseerilta... Anteeksi.
Apua.
En ymmärrä.
Minä näytän.
Jos upseeri viitsisi.
Tulkaa.
Ulos.
Lehmä...
Cow.
Minä...
Halkoja.
Minä.
Vettä. Wa... water. Minä.
Työtä on liikaa, ja tupa on täynnä lekottelevia miehiä.
Eivät kai he kaikki työkyvyttömiä ole.
Kai tekin voitte edes vähän jotain tehdä.
Onko kaikki kunnossa, sir?
Rouva ilmeisesti pyytää apua työtaakkaansa.
Autammeko me?
En tiedä, kannattaako miehiä kuormittaa enempää. -Aivan, sir.
Katsokaa, miten laihaksi olen käynyt.
Mitä te siitä hyödytte, jos me kuolemme?
Kuka teitä sitten passaa?
Saanko ottaa sen?
Harris, laadi aikataulu päivän töistä.
Käskyn uhmaaminen tai töistä laistaminen luetaan niskoitteluksi.
Selvä, sir.
Kysykää häneltä tehtävistä askareista. -Kyllä, sir.
Anna miehille tilkka viskiä mielen virkistykseksi. -Heti, sir.
Hyvä.
Meillä on uusi sotilas.
Sinun vuorosi.
Voi sentään.
Oho, yksitoista. -Oikein hyvä.
Pannaanpa vauhtia.
Lähdetään. Kaikki varusteet mukaan.
Ne lähtevät jonnekin.
Toivon, että he kuolevat.
Vuotavat verta ja kuolevat.
Vauhtia.
Se koskee kaikkia. Äkkiä nyt.
Näkki ja meren herra ja meren rouva, -
viekäätten engelsmannit vetiseen hautaan, -
upottakaa pohjaan, etteivät ne pääse ikinä takaisin.
Emme toivo kenenkään kuolemaa.
Emme edes vihollisen.
Hyvät ihmiset eivät tee niin.
Minä vihaan niitä!
Ne tulivat ilman lupaa ja pakottivat isän pois.
Saan toivoa heidän kuolemaansa.
Et ole sellainen, joka toivoo muiden kuolemaa. Olet minun tyttöni.
Viha tuhoaa vihaajan. -Sinä et tiedä, millainen ihminen minä olen.
Mikael! Mitä sinä teet?
Pane se pois ja painu ulos yliluutnantin huoneesta.
Tuokaa peitto!
Auttakaa poikaa!
Lääkintämies!
Sir! Sir!
Auttakaa miehiä.
Anteeksi. En minä tarkoittanut. Äiti.
Minä tapoin heidät. -Ei.
Et sinä ole ketään tappanut vaan sota.
No, no. Ei hätää.
Tulkaa kaikki tähän.
Nyt ristimme kätemme.
Herra siunaa ja varjele näitä kaatuneita...
Hei! Täällä kaivattaisiin apua.
Määrään teidät töihin Hänen majesteettinsa nimessä.
Anna miekkani.
Olkaa kilttejä ja auttakaa!
Voi raukkaa. Jonkun poika sinäkin olet.
Älä pelkää. Kyllä sinä paranet.
Älä koske minuun, kun olen palveluksessa! -Sir.
Minä tässä. Harris. -Käskin perääntyä!
Olen kuninkaallisen laivaston yliluutnantti, hitto vieköön!
Viepä hänet lepäämään ja anna vettä. Katso myöhemmin haavaa.
Yliluutnantti rauhoittuu nyt.
Tule. Minä autan sinua.
Makaa siinä lepäämässä.
Huomenna vaihdan siteen.
Toivottavasti kuume laskee.
En ole nähnyt heitä vuosikausiin.
Minullakin on kauhea ikävä Jannea.
Tämä kaikki on pelkkä aukko ihmisyydessä.
Upseerin kunnia...
...ja kuninkaallinen tappokone.
Mieheni eivät saa nähdä minua tällaisena.
Jos he näkevät minut tällaisena, he tappavat minut. -Rauhoitu.
He ovat eläimiä.
Minä olen eläin.
Olemme kaikki eläimiä.
Sota tekee sellaista ihmiselle, tiedätkö.
Lepäähän nyt.
Menehän makuulle.
Kuka sinä olet?
Kenen saari tämä on?
Onko elämäsi täällä?
Maija.
Minun... nimeni...
Maija.
John.
Onko siinä koko maailma?
Luulen, että tässä on vain pieni palanen.
Maailma varmaan jatkuu reunojen yli.
Ja sitten se tulee toiselta puolelta kohti. Koska maailma on pyöreä.
Niin.
Mitä tuossa lukee?
"Madrid".
Madrid.
Vene! Tulkaa.
Sir...
No niin, Maija. Taidat vihdoinkin saada saaresi takaisin.
Jätän nämä nopat teille. Pitäkää hauskaa ja muistakaa minua.
Sinulle, pikkuneiti, jätän palasen suuresta maailmasta.
Pidä aina katseesi horisontissa.
Voiko isä nyt tulla takaisin?
Voi.
Paapuuriin, kiitos.
Äiti? -No?
Mitä sinä teet? -Huudan. Huutakaa tekin!
Tulkaa, niin mennään.
Pitäähän meidän syödä.
Tulkaa nyt! Lähdetään kalaan.
Mutta isä ei ole täällä.
Eihän se mitään haittaa.
Kaapissa on housut sinullekin, Maria.
Niissä on helpompi työskennellä.
Vähän enemmän siltä puolelta.
Noin. Vedä, August.
Minä yritän. -Kyllä sinä osaat. Noin.
Enemmän siltä puolelta. Keskity, August.
Mitä? Onko hän ollut merellä lasten kanssa?
Isä. Minulla oli kova ikävä.
Herranen aika, miten sinä olet laihtunut. Ja lapset myös.
Teistä on tuskin mitään jäljellä.
Äiti lähetti tämän. -Niin, olkaa hyvät.
Käytätkö nykyään housuja?
Ne ovat käytännöllisemmät. Kokeilisit.
Tulkaa.
Engelsmanni jätti tuon jälkeensä.
Ette kai te tästä mitään ymmärrä?
Heitetään pois. -Ei.
Se oli lahja ystävältä.
"Kiitän Sinua, taivaallinen Isäni, -
Jeesuksen Kristuksen kautta, -
että tänä yönä minua kaikesta vaarasta ja synnistä varjellut olet -
että minun elämäni ja kaikki minun työni mahtais' Sinulle kelvata."
Sehän menee kuin vettä vain.
"Pyhät enkelisi olkoot minun kanssani, -
ettei se paha vihamies minusta mitään voittaisi."
Mahtaako Marialla tuota syntiä noin kovin vielä olla tunnollaan?
Herran sanaa vastaan älä käy väittämään.
Tule istumaan, Maija.
Nyt on niin asian laita, -
että sinä ja lapset lähdette Vestergårdiin.
Emme me voi lähteä. Pitää odottaa Jannea.
Hän tulee hetkenä minä hyvänsä.
Ei siitä mitään tule. Ette te pärjää.
Janne tulee ihan pian kotiin.
Et edes tiedä, missä hän on.
Hän on turvassa ja matkalla kotiin.
Käsitätkö, kuinka monta miestä lähti pakoon ja kuinka monta jäi kiinni?
Kyllä Janne teidät Vestergårdistakin löytää.
Me odotamme Jannea täällä. Tämä on meidän kotimme.
Täytyy lähteä lypsylle.
Maija. Odota.
Lopeta tuo hullutus.
Mitä hullua siinä on, että tietää minne kuuluu ja missä haluaa olla?
Ikään kuin sinä voisit sen päättää. Ikään kuin kukaan nainen voisi.
Minä voin.
Janne ei tule takaisin.
Hän on varmasti kuollut.
Hän tulee. Olen nähnyt sen unessa.
Jeesus, miten lapsellista.
Hän tulee, koska hän rakastaa minua.
Ei rakkaus tähän liity.
Anna tulla.
Anna tulla kaikki, mitä haluat sanoa. Näen, että haluat.
Kuvittelet, että elämä on pelkkää rakkautta ja leikkiä -
ja että voit päättää, miten se menee.
Ettei sinun tarvitse pelätä mitään.
Että pärjäät tällä luodolla lastesi kanssa ja että kaikki menee hyvin.
En minä sellaista kuvittele.
Mutta voin itse päättää, mitä haluan tehdä.
Sellaisenko vaimon Janne tahtoo, joka itse päättää mitä haluaa?
Eikö sinun Perisi siedä sellaista?
Sinä nauroit ennen paljon.
Etkö käsitä, että olen sinusta huolissani?
Näetkös, kuinka säpäkkä olen?
Minä olen aina ollut. -Ethän.
Olenpas. -Etpäs.
Olenpas! -Etpäs.
Olenpas. -Etpäs.
Vie mummulle terveisiä. Meillä on häntä ikävä.
Tuntuu kyllä kurjalta jättää teidät tänne.
Maija tekee kuten hänelle on parhaaksi.
Minä suojelen sinua näkiltä ja meren rouvalta, kunnes isä tulee.
Tähystän Myllykivellä joka päivä, -
jotta näen isän heti, kun hän tulee.
Minulla on tarkat silmät. -Niin on, kultaseni.
Pian näet isän. Ensin pikkuruisena pisteenä horisontissa -
ja kohta jo laiturissa.
Tähystän tänäänkin.
Pikku raukka.
Mikä on?
Missä Mikael on?
Hän oli rannassa ja tähysti isää Myllykivellä.
Sitten ainakin luulin näkeväni, että hän putosi mereen.
En nähnyt, että hän olisi tullut pintaan.
Minä, August ja Hindrik etsimme häntä, muttemme löytäneet.
Mikael...
Mikael!
Missä Mikael on?
Ei mitään hätää.
Nyt nukutaan.
Puhutaan siitä huomenna lisää.
Pikku poika.
Herra siunatkoon häntä ja varjelkoon häntä.
Herra kirkastakoon kasvonsa hänelle -
ja olkoon hänelle armollinen.
Herra kääntäköön kasvonsa hänen puoleensa ja antakoon hänelle rauhan.
Isän, Pojan ja Pyhän Hengen nimeen. Aamen.
Kiitävi aika, -
vierähtävät vuodet, -
miespolvet vaipuvat unholaan.
Kirkasna aina -
sielujen laulun -
taivainen sointu säilyy vaan.
Kastan sinut, Gabriel Johansson, -
Isän, -
Pojan -
ja Pyhän Hengen nimeen. Aamen.
Kyllä hän lainaa. Alamme rahtaamaan lastia, katsos.
Maija kiltti, emme me sellaiseen voi ryhtyä. Se on hirveä riski.
Hirveä riski on elää näin niukasti.
Tällainen elämä heilahtaa äkkiä sijoiltaan.
Nyt minä olen se, joka ei pelkää yhtään.
Ei tämä ole sen vaikeampaa kuin moni muukaan asia.
Pääsenkö minäkin kaljaasin kyytiin? -Ja minä?
Ette pelkästään kyytiin.
Isä opettaa teistä maailman parhaita kalastajia.
Kyllä sellainen kaljaasi olisi komea.
Nyt täytyy syöttää vauva.
Ala sinä miettiä, miten esität asian Sakalle.
Auttakaa Jannea. -Hyvä. Sitten nostetaan.
Janne, tuollaiseen ei ole nyt aikaa.
Ottakaa te pojat nämä.
Tuolla voi rahdata niin paljon tavaraa, -
että ei tiedä minne kaikki rahat laittaisi.
Kunhan saisit lainan maksetuksi.
Laina tulee kyllä maksetuksi ja kaikki sujuu hyvin.
Keulaan pitää sitten sivellä tuhkaa. -Tuhkaa?
Kaikkihan tietävät, että vain siten laiva pysyy pinnalla myrskyssä.
Kuuletko, appiukko, tuota vaimoani?
Laskee rihvelitaululla lainat ja lyhennykset kuin rikas porvari -
ja nykymaailman ihminen -
ja sitten pyytää hinkkaamaan tuhkaa pohjaan kuin vanhan maailman noita.
Naura vain, kunhan laitat sitä tuhkaa.
Verkkoon tulee taitos, kun se osuu pohjaan.
Maria.
Maria, katsopa hetki pikkuveljen perään.
Minne te menette?
Pitää käydä tarkistamassa selän puolelta, onko ajopuita.
Oli niin navakka tuuli tänään.
Ajopuita? -Niin juuri!
Istu kelkkaan. Minä vedän sinua. -Eikä.
Et ikinä jaksa.
Kyllä minä jaksan.
Et sinä jaksa. -Jaksanpas.
Jaksamme kaikki seuraavaan kevääseen.
Istu tähän.
Ensi talvena en jaksa kiskoa sinua.
Silloin rahaa riittää niin, ettei tiedä, mihin kaiken panisi.
Silloin meillä on kaljaasi, ja saalista tulee.
Sinä olet paksu kuin hylje kaikesta siitä syömisestä.
"Äiti kampaa tytön tukan. Äiti pukee pojan."
Minäkin luen. "Äiti kampaa tytön tukan."
Entä tämä? -"Mies ampuu itseään. Äiti pukee pojan."
Etkö saa nukuttua?
Potkiiko vauva?
Minä näin...
Tule nukkumaan.
Voitte saunoa ainakin kerran viikossa, kun olen poissa.
Ei puita tuhlata.
Olet niin kaunis.
Olen vai?
Edelleen.
Ja aina.
Älä hupsi, Maija. Viimeiset leivät. -Teillä on pitkä matka.
Me pärjäämme kyllä. Meillä on perunaa ja silakkaa.
Tämä on viimeinen kauppamatka. Sitten rahat ovat kasassa.
Palaan siiheksi, että pikkuinen syntyy.
Minä pidän ukosta huolen.
Onkohan sinulla ensimmäistäkään partakarvaa vielä, August?
Maija!
Älä unohda! Minä rakastan sinua!
Äiti.
He ovat varmaan joutuneet menemään kauemmas kaupoille.
Janne haluaa hyvän hinnan.
He tulevat! Näin kahden miehen tulevan jäätä pitkin tännepäin.
Mikä enne sai minut leipomaan viimeiset jauhot juuri nyt?
He pääsevät valmiiseen pöytään ja saavat tuoretta leipää.
Minä näen heidät!
Huolehdi hänestä.
Toinen on August...
Ja toinen on Janne.
Maija.
Tyttö kulta.
Ei.
Ei tätä.
Anteeksi.
Isä putosi jäihin.
Minä yritin kaikkeni.
Äiti... Anteeksi.
En saanut vedettyä häntä ylös.
Hän vajosi pinnan alle.
Maija... -En halua!
Hyvä, Maija.
Hyvä! Sinä pärjäät kyllä. Hyvä, Maija!
Lapsi on liian pieni.
Maija.
No niin.
Tytön pitää syödä, Maija.
Olimme varmoja, ettei vauva jaksaisi elää.
Annoin hätäkasteen.
Kastoimme hänet Johannaksi.
Isänsä mukaan.
Maija. Kaikki on valmista.
Lähdemme Vestergårdiin.
Tavarat on pakattu.
Tänne te ette jää.
Elämä luodolla on liian kovaa. Et selviä yksin.
Johanna on niin pieni, -
ja sinulla on muitakin lapsia.
Maija!
Älä unohda! Minä rakastan sinua!
Me jäämme Myrskyluodolle.
Maija...
Täällä on kaikki, mitä rakastan.
Myös ne, joita ei enää ole.
Miten voisin jättää heidät tänne?
Vaihdan kuivaa ylle.
Kuka nyt märissä kulkee.
Tuokaa Johanna minulle.
Maijalle?
Kyllä. Minulle.
Hyvänen aika, Maija.
Miksei Maija ottanut isäänsä mukaan?
Hänen takauksellaan ehkä, mutta leskelle ja lapsille...
Tämä ei ole isäni vaan minun asiani.
Kaljaasi valmistuu kesällä, -
ja työ jatkuu aivan samoin kuin ennen Jannen...
Eihän Maijalla ole miehiä kaljaasiin.
Janne opetti pojat hyvin. He osaavat.
August on jo minua pidempi, ja hänellä on isänsä hartiat.
Hindrik tulee kovaa vauhtia perässä, ja samoin Gabriel.
Ei.
En ikinä saisi rahojani takaisin.
Talo ilman isäntää. Pelkkä naisihminen ja lapsia.
Pelkkä naisihminen?
Minä selvisin sodasta.
Mieheni ja lapseni poismenosta.
Olen selvinnyt nälästä ja raatamisesta.
Miten se on vähemmän, koska en ole mies?
Miten Maija uskaltaa puhua minulle noin?
En ole mikään hyväntekijä.
Maija muuttaa lapsineen isänsä kotiin ja lopettaa tuollaisen hulluuden.
Minä en ole hullu.
Enkä minä pelkää.
Anna hänelle laina.
Hyvä on.
Velkakirjan maksuajan pidennykseen tarvitaan kuitenkin nimi.
Jonkun nimi, jolla on nimenkirjoitusoikeus.
Kirjoittaako Maijan isä sen?
Naisen nimi ei päde juridisesti.
Kyllä se käräjillä pätee.
Siinä missä koronkiskontakin.