ЗАСНОВАНО НА РЕАЛЬНИХ ПОДІЯХ. ЗМІНИ ВВЕДЕНО ДЛЯ ДРАМАТИЗМУ.
ТІЛО У ВОГНІ
ЕПІЗОД 8. 1 ТРАВНЯ 2017-ГО
Шановні клієнти, витративши 100 євро, ви отримаєте знижки для парку розваг.
-Мама досі на дієті? -Так.
Змушу їсти за трьох.
Мамо, ти мене чуєш?
Я на стоянці. Тут погана мережа.
Алло.
Привіт, дурнику!
Я дістала знижку на парк розваг у супермаркеті.
Я подумала, що щойно зробимо те, що планували,
можемо поїхати туди на вихідні.
Скажи, що думаєш?
Звідки у вас це повідомлення?
Ми знайшли його як «надіслане» на телефоні Роси.
Важко було відновити, бо видалили.
Кому адресоване? Хто такий «дурник»?
З її повідомлень ми знаємо,
що використовувала цей термін лише для звертання до Альберта Лопеса.
-Коли вона відправила? -Відправила 30 квітня.
За день до смерті Педро
Роса запропонувала Альберту поїхати в парк розваг.
Після того, «що планували», звісно ж.
Може, це «що планували» бути вбивством Педро?
Цілком можливо.
Після вбивства партнера, Роса хотіла кататися на гірках.
Вони вважали Педро перешкодою, прикрістю,
порожнім місцем.
Педро того дня надіслав повідомлення своїм родичам, так?
Так.
За планування його смерті було надіслано наступне повідомлення.
За кілька годин до його вбивства першого травня 2017-го.
Хуане, ти як?
Хотіли запросити вас провести завтра день у «Ла Торре».
Попоїсти курятинки.
Буде весело. Погода має бути чудова.
Доброго ранку.
Там гарна погода?
Дуже.
-Чудово. -Добре, їдьмо.
-Уставай. -Педро.
-У нас плани з твоїми батьками. -Годі!
Припини, Педро. Не роби цього.
-А я бачу. -Що ти бачиш?
А де гаспачо?
Щось, що починається на букву К.
Де гаспачо?
Не для мене був?
Серйозно? Ти його випив?
-Кермо! -Так!
-Можемо придбати дорогою. -Ні, ми спізнюємося.
Моя черга, Педро.
-Тут купа всього. -Я бачу.
-Ні! -А я бачу!
-Придбаємо дорогою. -Ні, не придбаємо.
-Спізнюємося! -Я бачу!
Припини, Софіє. Годі!
Гру закінчено, ясно? Ну ж бо, вилазь.
-Ні, мамо. Відпусти! -Кажу, вилазь. Годі.
Ну все. Я не їду. Зателефонуй батькам.
-Що? -Річ не в Софії чи клятому гаспачо.
Я нестерпний для тебе!
«Набридли твої істерики.
Що ще я маю зробити, аби ти мені довірився?»
Це попереднє повідомлення Роси для Педро.
Нічого незвичного.
Хіба вони не були ідеальною парою?
Коли ми відновили видалені розмови на телефонах,
то виявили токсичні стосунки, й вони обоє були винні.
До кінця?
В останні дні у них було перемир'я.
Бо Роса не хотіла викликати підозри щодо свого плану.
Педро!
Пробач.
-У мене стрес. -Так.
Я спізнююся.
-Може, це через це. -Боже.
Ні слова батькам, добре?
Чи Софії, будь ласка.
Гайда, Софіє.
Іди й бери граблі.
-Дивися. -Допоможи зібрати листя.
-Добре. -Бачиш, як?
Він трохи занехаяв усе.
Мамо, у нього ж хвора спина.
Побачимо, чи ви впораєтеся. Ви обидвоє трохи… Не знаю.
«Трохи» що?
Я скоро повернуся до роботи.
І Педро скоро поновлять.
Що?
Хіба я щось казала?
Не знаю. Ти так зиркнула на мене…
Не знаю. Я думала, він здавався
щасливішим раніше. І ти теж.
Усе краще, мамо.
Так.
Ми були в клініці.
А, я думала, ви відклали це.
Ні.
Ми подаруємо тобі внука, і ти будеш у захваті.
Діти все згладжують.
Нічого не кажу, але я уявляю собі там грядочку.
-Так? -Звісно.
-Що скажеш? Там. -Я?
-Ну якщо ти її доглядатимеш… -Добре.
Я казала татові,
якщо виховуватиме, як принцесу, вона вилізе на трон.
-Не перебільшуй. -Ну що ж.
Але ось що я скажу. Уявляю там дерев'яне джакузі.
З лампочками довкола?
Добре. Джакузі. А що ще?
Проси, моя королево.
-Ну ж бо. -«Моя королево».
Може, щось для твого сина.
Звісно.
Син теж має цим насолоджуватися.
Авжеж.
Так.
Звісно. Я ще думала про —
Софії не сподобається — гірку чи батут.
-Мені подобається! -Та ну. Справді?
Думала навпаки.
-Чудово. -Тобі подобається?
-Так. -Я так і думала.
ЧУДОВИЙ ДЕНЬ ІЗ РОДИНОЮ В РОДА-ДЕ-БАРА! НАСОЛОДЖУЮСЯ ЖИТТЯМ ІЗ РОДИНОЮ.
Вони зробили багато фото того дня.
І Роса опублікувала їх у своїх соцмережах.
З якою метою?
Важко визначити наміри людини.
Це були фотографії щасливої родини, які Роса могла використати для захисту,
аби її не звинуватили у вбивстві, яке скоїла невдовзі після цього.
Більше б таких днів.
Без сварок.
Не хочу більше сваритися.
Агов, якщо виявиться, що ти…
Не слід виходити на роботу.
Ні, котику.
Я маю знову працювати.
Так.
Але це небезпечно, ти ж знаєш?
-Це ж… -Так, Педро, але я…
Я не можу не працювати.
Чому ні?
Бо не розбагатієш?
Ага, «розбагатію».
Що таке?
Що сталося?
Нічого.
Ні. Не «нічого».
-Кажи. Що сталося? -Нічого.
Ну ж бо, скажи.
Що сталося?
-Хочеш знати? -Так.
Якщо не я, то ніхто не працюватиме.
-Та ну, Росо. Припини. -Що?
Думаєш, кайфую, лежачи все на дивані?
-Не знаю. -Я винен, що відсторонили?
-Так, ти винен, Педро. -Годі тобі.
Ти винен, що побив того хлопця.
-Що? -Що легко зриваєшся.
Що так дичієш, бляха.
А тоді: «Пробач мені», — і вся ця маячня. Цього замало!
Я побив, бо зводила мене з розуму!
-Що? -Ти зводила мене з розуму!
-Ага. -Прокляття!
Неймовірно, Педро. Тепер це все моя провина?
Серйозно. Тобі 40, бляха, років!
Розумієш? Постаршай уже!
Ти щось занадто хочеш повернутися до роботи. Занадто. Чому ж?
Ти сумуєш за Альбертом?
Так? Ти сумуєш за Альбертом?
Тієї ночі, незадовго до 22:00,
Роса зателефонувала Альберту телефоном, яким роками спілкувалася з ним.
У рожевому чохлі.
Невідомо, про що йшлося.
-Що таке? -Треба сьогодні.
-Сьогодні? -Не витримую, Альберте.
Чому сьогодні? Він запідозрив щось? Він тобі щось зробив?
Росо.
Росо!
Росо, відповідай!
Я не витримую, Альберте.
Я присягаюся.
Тоді буде сьогодні.
Але як?
Нагодую пігулками.
-Так, дай купу, аби відключився. -Гаразд.
Запхаю у вечерю.
-Коли заїхати? -Не знаю. Пізно.
-Аби сусіди не бачили. -О першій?
-Ні, пізніше. О другій ночі. -Буду о другій.
-Набери, якщо щось трапиться. -Добре.
Якщо отямиться абощо. Але не на цей телефон. Я ввімкну новий.
Ти набери. Не маю номера.
Пустити гудок?
Добре.
Усе буде добре.
Добре.
-До зустрічі. -Бувай.
Кількома днями раніше
Альберт придбав новий телефон тієї ж моделі, що і його звичайний,
і передплачену картку китайської компанії.
Знадобилося три роки, аби розкрити інформацію цього номера.
Виявилося, що ним користувалися лише раз.
Під час обшуку дому ми не знайшли ліків Педро,
хоча його колишня дружина Сільвія сказала, що завжди мав про запас.
ПРОПУЩЕНИЙ ВИКЛИК
Донечко.
Я думала, ти виснажена.
Що таке?
Що сталося?
-Мені не спиться. -Не спиться?
Подумаймо про щось гарне.
Аби тобі це наснилося.
Про що думаєш?
Про собачку.
-Про собачку. -Аби гратися з нею в гарному домі Педро.
Добре.
Та можемо гратися тут, у нашому саду.
Це мій сон.
Добре, доню.
Гаразд. Заплющ очі, гаразд?
Ми вважаємо, що Педро дали ліки, щоби полегшити вбивство.
Він був сильний.
Ні Роса, ні Альберт не мали ознак насилля після злочину.
Підеш дивитися телик?
Ні.
Надто втомився.
Вони повернулися.
Хто?
Миші.
Є миші?
Ми не зрозуміли, чому Альберт узяв особистий телефон
до Роси, хоча мав інший.
Думаємо, це помилка.
Завдяки цьому ми дізналися, що вранці другого травня
Альберт покинув свій дім у Бадалоні й поїхав до Роси в Кубеляс.
Росо.
Мені так добре.
Засинай.
Ти мене кохаєш?
Звісно.
І я тебе кохаю.
Як Педро помер?
Нам не відомо.
Від нього залишився майже один попіл.
Криміналісти майже нічого не змогли з'ясувати.
Якби не пронумеровані гвинти й пластина в його спині,
ми б не змогли його впізнати.
Тому й вирішили його спалити.
Аби позбутися доказів і завадити розслідуванню.
Але вони припустилися помилки.
Аналізи ДНК показали, що це кров Педро.
Як вона потрапила на лампочку?
Бризка крові вказує на те,
що жертву, скоріш за все, ударили тупим предметом.
Поки він спав на дивані.
Таке припущення.
-Де його авто? -Припарковане на вулиці.
Ходімо.
Хай лежить.
Обережно. Не шуми.
-Мамо. -Хутко. Поснідай. Мама зайнята.
«Дитина сказала, що майже не спала тієї ночі.
Вона чула шум, крики, удари. Сказала, на її мамі були плями крові».
Ваша честь, що це таке?
Заява її колишнього чоловіка Хав'єра Герреро та Кармен Пуйоль.
Ваша честь, це неприйнятно.
Він перетворює слова неповнолітньої на серйозне звинувачення її мами.
Я проти. Його заяву треба відхилити.
Приймаю.
Що таке, доню?
Не спатимеш у бабусі й дідуся?
Де Педро?
Він засмучений.
Звичайні справи дорослих. Йому пройде.
Пообіцяй мені,
що коли сьогодні ляжеш спати, думатимеш про щось гарне.
Красуня.
Згідно з вашим звітом,
Роса видавала себе за Педро, щоби здавалося, що він ще живий.
Кому вона писала?
Привіт, Несторе.
Ти як? Педро в душі.
Його найкращому другові Нестору, перепросивши, що не зателефонував.
Перепросила його колишню за те, що не він зміг забрати сина.
-Вона писала ще комусь? -Його механіку.
РЕМОНТ НАВАРРО
Не можу додзвонитися, Педро. Я телефоную щодо 40 євро.
Уже друге травня. Ти казав, що заплатиш у квітні.
Ти знаєш, що зробити, аби я міг тобі довіряти. Я тут до 13:30.
РЕМОНТ НАВАРРО
Пізніше Роса розповіла, що Педро вийшов з дому, можливо,
заїхав до майстерні, аби заплатити 40 євро, що заборгував.
У телефоні Педро є запис того візиту.
Потім його вимкнули.
Ми вважаємо, що телефон був у Роси, і що потім їй треба було повернутися додому.
Альберт був куди обережнішим другого травня.
Він залишив телефон удома. Теоретично, він не залишав Бадалони.
Та камери відеоспостереження довели протилежне.
Як справи?
Наче добре.
Що сталося?
-Нічого. Я втомилася і маю поспати. -Звісно. Але все гаразд, так?
Донечко!
Сховайся внизу.
-Привіт. -Донечко.
Софійка каже, що ти не спакувала її єдинорога.
Я тобі казала.
Іди й візьми його.
Я не хочу йти сама, бабусю.
Я не знаю, що з нею. Вона така прикра.
Що таке, Софіє?
Бачила фото, які я надіслав?
-Які? -Ці. Недавно зробив.
Спочатку батько Роси сказав, що бачив Педро того дня.
-Бувай, мамо. -Бувай.
Потім він зізнався, що збрехав на прохання Роси.
Хочеш?
Педро, котику мій, де ти?
Я знаю, що ми казали,
й що все куди складніше, ніж здавалося.
Та коли ти повернешся?
Я сумую.
Телефон Педро ввімкнули о 23:00
неподалік від дому Хав'єра Герреро, колишнього чоловіка Роси.
Останнє повідомлення відправили звідти.
Я теж сумую.
Не можу сказати. Не хочу втягувати.
Та потрібен час.
Вони хотіли підлаштувати все так, ніби Педро та Хав'єр Герреро посварилися,
і що сварка закінчилася фатально.
Між ними справді були протистояння.
-Між ними була напруга та звинувачення. -Він був ідеальним цапом-відбувайлом.
Та в чому була помилка?
Того вечора колишнього чоловіка Роси не було вдома,
і він зміг це довести.
РЕЗЕРВУАР ФУА
Вони залишили авто Педро та його тіло у вогні біля резервуара Фуа.
Воно горіло годинами, доки вогонь не згас.
Спалене авто помітили третього травня.
Але лише пізно четвертого травня перехожий зателефонував і повідомив про це.
Того ж вечора ми почали розслідування.
Дякую за вашу роботу, сеньйоро Вароно, і за те, що поділилися результатами.
Мабуть, адвокатка порадила погодитися на мій візит,
але ти цьому не рада.
Ти влаштувала велику виставу. Не знаю, чи ти в курсі.
Та тобі ніхто не вірить. Ти смішна.
Я не розумію. Як…
Як ти смієш робити таке,
коли загинула людина.
Немає почуття провини?
Мабуть, з'їдає тебе.
Може, нікому не кажеш, але коли ти сама чи спиш…
Узагалі можеш спати? Не сняться кошмари?
Розкажи правду, Росо, прошу.
Зроби це для всіх.
Принаймні заради нас, це було б…
Не знаю, менш жорстоко.
Заради своєї дочки.
Подумай про неї.
Нехай побачить, що ти чесна й перепрошуєш.
Її теж, бляха.
Якщо не хочеш утратити її назавжди.
Після смерті Педро
звинувачені хотіли закріпити жахливу угоду про кохання.
Вони підводили одне одного в минулому, та тепер їхня відданість мала бути вічною.
Це також дозволило Лопесу розкрити свій мстивий гнів до Родрігеса.
Він украв у нього дівчину на очах у колег і принизив його.
Не заспокоїться, не побачивши його мертвим.
Сеньйора Пераль теж хотіла позбутися Педро.
Мені шкода, що саме так кажу, але саме так вони вчинили.
Роса дійшла висновку, що поспішила з Педро
й що сумує за сеньйором Лопесом.
Позбувшись Педро, вона мала б усе.
Вона могла б зіграти жертву, отримати свободу й уникнути звинувачень.
А якщо би ще й засадила колишнього
якнайдалі від доньки, яку вони не можуть поділити…
це була б вишенька зверху.
Тим не менш, вам важко осягнути те, що вони скоїли.
Саме тому ви сидите тут.
А вони — там.
Сеньйоре Лопесе, ви маєте право на останню заяву.
Я хочу повторити, що я не винен
у вбивстві Педро Родрігеса.
Хай спочиває з миром. Мені шкода, хоча ми й не дружили.
І я тут ні до чого.
Я тут, бо був дурником.
Не більше й не менше, ваша честь. Щиро дякую.
Ваша черга, сеньйоро Пераль.
Росо.
Будь спокійною.
Не забудь нічого: про Педро, про Софію…
Про хустинку.
Хочу справедливості.
І щоб Альберт поплатився.
Дякую.
«Хай присяжні визнають Альберта Лопеса Феррера винним
набравши хоча б сім голосів,
чи невинним, набравши хоча б п'ять голосів,
у наступних доведених злочинах».
«Убивство першого ступеня».
Голосів за винуватість — сім.
Голосів проти — два.
Винен.
«Хай присяжні визнають Росу Марію Пераль Віньюелу винною,
набравши хоча б сім голосів,
чи невинною, набравши хоча б п'ять голосів,
у наступних доведених злочинах».
«Убивство першого ступеня».
Голосів за винуватість —
вісім.
Голосів проти — один.
Винна.
Справу закрито.
Я тебе вітаю.
Що?
-Мені важко це святкувати. -Але тобі варто.
Інспекторко.
-Чудова робота. -Дякую.
Щиро вам дякую. Дякую.
-Дякую. -Тримайтеся.
Є нюанси.
Важливо те, що їх посадять, а не нюанси.
Можливо.
Тому в тебе і є успішний подкаст, а в мене немає.
Неймовірно.
Іди. Не хвилюйся.
Вароно.
Ще побачимось.
Звісно.
Суд Барселони засудив
Росу Пераль до 25 років ув'язнення, а Альберта Лопеса — до 20
за вбивство Педро Родрігеса, офіцера поліції Барселони.
Присяжні визнали обох обвинувачених винними у вбивстві першого ступеня
вісьмома голосами «за» й одним «проти» у випадку Роси Пераль,
і сімома «за» та двома «проти» у випадку Альберта Лопеса.
Тепер засуджені мають покрити витрати суду,
також компенсацію в сумі 885 000 євро родині жертви.
Суд охопив 26 засідань і закінчив
одну з найочікуваніших справ останніх років.
Це він.
Я піду в спальню.
Мабуть, радієш.
Вона матір моєї дитини, Розмарі. Чому мені радіти?
Вона готова?
Софіє.
Софіє! Овва!
Яка ж ти красуня.
Ти така прекрасна.
Вибач. Я просто дуже щаслива.
Ти так змінилася.
Чудовий вигляд.
Хто так одягає?
Я сама.
Ну звісно.
Звісно, дурненька я.
Розкажи мені щось.
Що тобі розповісти?
Не знаю. Я вже знаю, що ти добре вчишся.
Бачила мене на ТБ?
Не дають дивитися, коли ти там.
Авжеж.
Не маєш телефона?
Якщо попросиш бабусю і дідуся, вони точно подарують.
Аби ми розмовляли.
Задоволена школою?
Так.
Мене обговорюють?
Авжеж.
Софіє.
Софіє, люди — виродки. Ти маєш захищатися.
Я люблю тебе понад усе на світі.
Ти ж це знаєш, так?
Більше, ніж життя.
Чому не хотіла бачитися три роки?
Бо мені було соромно бачитися тут.
А тепер ні?
Я тобі обіцяю,
дуже скоро будемо разом.
Добре?
Це не суд, а катастрофа.
Але ми подамо апеляцію, і її розглянуть.
Я вийду, і ми будемо разом.
Я тобі обіцяю.
Верховний суд відхилив апеляції Альберта Лопеса та Роси Пераль,
тим самим підтвердивши їх вироки про 20 і 25 років
за вбивство першого ступеня Педро Родрігеса.
Росі Пераль присудили ще п'ять років
через її стосунки з жертвою.
Вона відбуватиме покарання до 2042-го, тоді їй буде 61 рік.
Переклад субтитрів: Анастасія Барич