BASERAT PÅ VERKLIGA HÄNDELSER. ÄNDRINGAR HAR GJORTS I DRAMATISKT SYFTE.
DÖDLIGA FLAMMOR
AVSNITT 8. 1 MAJ 2017
Kära kunder, om ni spenderar mer än 100 euro får ni rabatt på PortAventura.
-Går din mamma fortfarande på diet? -Ja, men hon äter för tre.
Mamma, hör du mig?
Jag är på parkeringen. Mottagningen är ganska dålig.
Hallå?
Hallå, dumskalle.
Jag fick rabattkuponger till PortAventura på stormarknaden.
När vi väl har gjort grejen kan vi väl åka dit nån helg.
Hör av dig.
Var upptäckte ni meddelandet?
Under "skickat" på Rosas mobil. Det var svårt att återskapa.
Det hade raderats.
Vem var mottagaren? Vem är "dumskallen"?
Från tidigare meddelanden vet vi att hon bara använde det till Albert López.
-Vilken dag skickades meddelandet? -Den 30 april.
En dag före Pedros död föreslog Rosa att de skulle gå på nöjesfält.
Efter att ha gjort "grejen" förstås.
Kan "grejen" vara att mörda Pedro?
Det är möjligt.
Efter att ha dödat sin partner ville Rosa åka berg- och dalbana.
De såg Pedro enbart som ett hinder, en olägenhet, som ingenting.
Pedro skickade ett meddelande till svärföräldrarna den dagen, eller hur?
Ja.
Följande meddelande skickades medan hans död planerades.
Bara några timmar före hans avrättning, 1 maj 2017.
Juan, hur har ni det?
Vi vill bjuda er till La Torre imorgon. Vi tänkte äta kyckling.
Det kommer att bli kul. Det ska tydligen bli bra väder.
God morgon!
Är vädret fint?
Väldigt fint.
-Toppen. -Okej, nu rör vi på oss.
-Kom igen. -Pedro.
-Vi ska träffa dina föräldrar. -Sluta!
Sluta, Pedro. Gör inte så.
-Jag ser med mitt norra öga… -Vad då?
Var är gazpachon?
Nåt som börjar med bokstaven R.
-Var är gazpachon? -Var den inte till mig?
Allvarligt? Drack du upp den?
-Ratt! -Ja!
-Vi kan köpa lite på vägen dit. -Nej, vi är sena.
Min tur, Pedro.
-Vi har massor. -Jag ser…
-Nej! -Jag ser med mitt norra öga!
-Vi köper lite på vägen dit. -Nej.
-Vi är sena! -Jag ser…
Sluta, Sofía. Det räcker! Sluta leka nu. Ut därifrån.
-Nej, mamma. Släpp! -Jag sa "ut". Det ska räcka.
-Jag åker inte med. Ring dina föräldrar. -Vad?
Det är inte Sofía eller gazpachon. Du står inte ut med mig!
"Jag är trött på dina utbrott. Vad mer ska jag göra för att du ska lita på mig?"
Det var ett tidigare meddelande från Rosa till Pedro. Inget ovanligt.
Var de inte det perfekta paret?
Vi återskapade raderade samtal från deras mobiler.
Då insåg vi att de befann sig i ett giftigt förhållande.
-Båda hade skuld i det. -Pågick det till slutet?
Mot slutet fanns det en sorts vapenvila.
Rosa ville inte väcka misstankar angående sin plan.
Pedro!
Förlåt mig.
-Jag är lite stressad. -Visst.
Jag har gått över tiden.
-Det kanske är orsaken? -Herrejävlar.
Inte ett ord till mina föräldrar, okej? Inte till Sofía heller.
Kom igen, Sofía. Kom och hämta räfsan.
-Titta. -Hjälp oss med löven.
-Okej. -Så här.
Han har försummat tomten.
Mamma, han har inte mått bra.
Låt se om ni kan bli sams. Ni verkar lite… Jag vet inte.
"Lite" vad då?
Jag ska snart börja jobba igen, och Pedro blir snart återinsatt.
Vad?
-Sa jag nåt? -Jag vet inte. Du tittade konstigt på mig…
Jag vet inte. Jag tycker att han såg…
Han såg lyckligare ut förr, och du med.
Det är bättre nu, mamma.
Ja.
Vi var på kliniken i tisdags.
Jaha. Jag trodde att ni väntade med sånt.
Nej.
Vi ska ge er ett litet barnbarn som ni kommer att älska.
Barn löser alla problem.
Kära nån.
Jag vill inte lägga mig i, men det skulle passa med ett grönsaksland där.
-Verkligen? -Visst.
-Vad tycker du? Där borta. -Jag?
-Så länge du tar hand om det… -Okej.
Jag sa till Juan: "Uppfostrar du henne som en prinsessa beter hon sig så."
-Överdriv inte. -Nåja.
Jag tror att en badtunna i trä skulle passa bra där.
Med små lampor runtomkring?
Okej, en badtunna. Vad mer? Fråga på, min drottning.
-Fortsätt. -"Min drottning."
Jag vet inte. Nåt åt pojken.
Självklart. Din son borde också få njuta av allt det här. Självklart.
Ja.
Jag tänkte också på… Sofía gillar det inte. En rutschkana eller en trampolin.
-Det gillar jag. -Gör du det? Det trodde jag inte.
-Underbart. -Tycker du om det?
-Ja. -Ja, jag tänkte väl det.
UNDERBAR FAMILJEDAG PÅ RODA DE BARÁ! JAG NJUTER AV LIVET MED FAMILJEN
De tog en massa foton den dagen.
Och Rosa la upp allihop på alla sina sociala medier. I vilket syfte?
Det är svårt att avgöra någons avsikter.
Fotona var på en lycklig familj som Rosa kunde använda i ett framtida försvar
för att inte bli anklagad för mordet hon begick några timmar senare.
Jag vill ha fler såna här dagar.
Utan bråk.
Jag vill att vi slutar munhuggas.
Om det nu skulle visa sig att du är…
-Borde du inte fortsätta vara tjänstledig? -Nej, älskling.
Jag måste börja jobba igen.
Just det.
Men det är ju farligt.
-Jag menar… -Jo, Pedro, men jag…
Jag kan inte låta bli att jobba.
Varför inte? Vet du inte hur man beter sig som rik?
Visst, "rik".
Vad är det?
Vad står på?
Inget.
Nej. Inte "inget".
-Säg det nu. Vad är det? -Inget.
Kom igen, säg det nu.
-Vad menar du? -Vill du verkligen veta?
-Ja. -Jag måste jobba. Ingen annan gör det.
-Kom igen, Rosa. Kom igen. -Vad?
-Tror du att jag gillar soffliggandet? -Jag vet inte.
-Var det mitt fel att jag blev avstängd? -Ja, det var det.
-Kom igen. -Du gav ju grabben stryk.
-Vad? -Du har kort stubin. Du flippade ut.
-Sen ber du om ursäkt. Det räcker inte! -Jag gjorde det för att du gör mig galen!
-Vad? -Du gör mig galen!
-Visst. -Fan!
Det är otroligt. Allt är alltså mitt fel?
Jag menar allvar. Du är ju för fan 40 år gammal!
Okej? Uppför dig som det!
Du är så ivrig att börja jobba igen. Alldeles för ivrig. Varför?
Saknar du Albert? Va? Saknar du Albert?
Den kvällen, strax före 22:00,
ringde Rosa Albert från mobilen som hon hade pratat med honom i åratal på.
Den med det rosa fodralet.
Vi vet inte vad de sa.
-Vad är det? -Det måste ske idag.
-Idag? -Jag pallar inte längre, Albert.
Varför ikväll? Är han misstänksam? Har han gjort nåt mot dig?
Rosa.
Rosa!
Rosa, prata med mig!
Jag pallar inte längre, Albert.
Jag lovar, jag pallar inte.
Då gör vi det väl ikväll.
Men hur?
Jag ger honom pillren.
-Ge honom många, så att han knockas. -Okej. Han får dem i middagsmaten.
-När ska jag komma förbi? -Jag vet inte. Sent.
-Grannarna får inte se dig. -01:00?
-Nej, senare. 02:00. -Okej, jag kommer då.
-Ring om nåt händer. -Okej.
Om han skulle vakna. Ring på den nya mobilen, jag slår på den.
Du måste ringa. Jag har inte numret.
-Ska jag ringa och lägga på direkt? -Okej.
Allt kommer att ordna sig.
Okej.
-Vi ses sen. -Vi ses.
Några dagar tidigare hade Albert köpt en ny mobil.
Samma modell som han hade, med ett kontantkort från ett kinesiskt företag.
Det tog tre år att få fram aktiviteten på det numret.
Det visade sig att numret bara användes en gång.
När vi genomsökte huset kunde vi inte hitta Pedros mediciner
trots att hans exfru Silvia sa att han var noga med att ha så det räckte.
MISSAT SAMTAL
Älskling.
Var inte du helt slut?
Vad är det?
Vad står på?
-Jag kan inte sova. -Kan du inte sova?
Låt oss tänka på nåt trevligt.
Då drömmer du om det.
-Vad tänker du på? -En hund.
-Att leka med i Pedros fina hus.
Okej.
Vi kan ju också leka med den i vår trädgård.
Det är min dröm.
Okej, älskling.
Visst. Blunda nu, okej?
Vi tror att Pedro drogades för att underlätta mordet.
Han var stark.
Varken Rosa eller Albert visade tecken på att det hade gått våldsamt till.
Ska du titta på tv?
Nej.
Jag är för trött.
De är här igen.
Vilka då?
Mössen.
Såg du några möss?
Vi förstod inte varför Albert tog med sin mobil till Rosa när han hade den andra.
Vi tror att det var ett misstag.
Tack vare det fick vi veta att tidigt den 2 maj
begav sig Albert från hemmet i Badalona. Han åkte till Rosa i Cubelles.
Rosa.
Jag mår toppen.
Somna om.
Älskar du mig?
Självklart.
Jag älskar dig med.
Hur dog Pedro?
Det vet vi inte. Hans kvarlevor var bara aska.
Kriminalteknikerna hade inget att arbeta med.
Om det inte vore för de numrerade skruvarna och plattan i hans rygg
hade vi aldrig kunnat identifiera honom.
De eldade de upp honom för att undanröja bevis och stoppa en utredning.
Men de begick misstag.
DNA-testerna visade att det var Pedros blod.
Hur hamnade blodet på glödlampan?
Blodstänken indikerade att offret troligen träffades av ett trubbigt föremål.
Medan han sov på soffan.
Det är vad vi antar.
-Var är hans bil? -Parkerad på gatan.
Kom nu.
Låt den ligga.
Försiktigt. Väsnas inte.
-Mamma… -Laga frukost själv. Mamma är upptagen.
"Barnet sa att hon knappt sov den natten.
Hon hörde oväsen, skrik, slag. Hennes mor var nedfläckad av blod."
Ursäkta, vad är det där?
Vittnesmål från exmaken Javier Guerrero, och Carmen Pujol.
Det här är helt oacceptabelt.
Han låter en minderårig göra en allvarlig anklagelse mot sin mor.
-Jag protesterar. Det måste bortses ifrån. -Det bifalles.
Vad är det, älskling? Vill du inte sova hos mormor och morfar?
Var är Pedro?
Han är upprörd.
Vuxna blir det ibland. Han kommer över det.
Lova mig att när du går och lägger dig ikväll tänker du på trevliga saker.
Sötnos.
Enligt din rapport
låtsades Rosa vara Pedro så att det skulle se ut som om han var vid liv.
Vem skrev hon sms till?
Hej, Néstor.
Hur mår du? Pedro duschar.
Hon bad Néstor om ursäkt för att Albert inte ringt.
Hon bad också hans exfru om ursäkt för att han inte kunde hämta sonen.
-Skickade hon sms till fler? -Hans mekaniker.
NAVARRO - VERKSTAD
Var är du, Pedro? Det gäller din skuld på 40 euro.
Idag är det 2 maj. Du skulle ju betala i april.
Du vet vad du måste göra för att vi ska förbli vänner. Jag är här till 13:30.
NAVARRO - VERKSTAD
Rosa berättade sen för oss att Pedro stormade iväg hemifrån,
och att han kanske åkt förbi verkstaden för att betala skulden.
Enligt Pedros mobil skedde det besöket. Sen stängdes den av.
Vi tror att det var Rosa som hade mobilen, och att hon sen var tvungen att åka hem.
Albert var mycket mer försiktig den 2 maj.
Han lämnade mobilen hemma. Teoretiskt sett var han kvar i Badalona.
Men övervakningskamerorna visade nåt helt annat.
Hur är det?
Bra, tror jag.
-Vad är det? -Vad?
Vad är det?
-Inget. Jag är trött och behöver sova. -Så klart. Allt är väl bra, eller hur?
Älskling!
Göm dig där nere.
-Hej. -Älskling.
Sofía sa att du inte packat med hennes enhörning.
Jag sa ju det.
-Gå och hämta den. -Jag vill inte gå själv, mormor.
Jag vet inte vad det är. Hon är alldeles till sig.
Vad är det, Sofía?
Såg du fotona jag skickade?
-Vilka då? -De här. Från häromdagen.
Först sa Rosas far att han hade sett Pedro den eftermiddagen.
-Hej då, mamma. -Hej då.
Han erkände senare att han hade ljugit på Rosas begäran.
Vill du ha lite?
Pedro, min älskling, var är du?
Jag vet vad vi sa, och…
Allt är ju mycket svårare än det först verkade.
När återvänder du?
Jag saknar dig.
Pedros mobil dyker upp igen efter 23:00,
i närheten av Javier Guerreros hem, Rosas exmake.
Ett sista sms skickas från den platsen.
Jag saknar dig med.
Jag kan inte berätta. Du får inte bli inblandad. Jag behöver tid.
Det skulle se ut som om Pedro och Guerrero hade bråkat,
och att bråket fick dödlig utgång.
De hade faktiskt bråkat med varandra.
Det var spänt dem emellan. Anklagelser hade gjorts.
Han var den perfekta syndabocken.
Var gick planen fel?
Den kvällen var Rosas exmake inte hemma.
Han kunde bevisa det.
FOIX-RESERVOAREN
De lämnade Pedros bil och hans brinnande kropp vid Foix-reservoaren.
Det brann i timmar, tills elden slocknade av sig själv.
Nån såg den utbrända bilen den 3 maj.
Men inte förrän den 4 maj ringde en förbipasserande in och anmälde det.
Vi påbörjade utredningen redan den kvällen.
Tack för ert arbete, fru Varona, och för att ni berättar det här för oss idag.
Din advokat rådde dig väl att träffa mig, även om du nog helst hade sluppit det.
Ni spelar bra teater. Jag vet inte om du inser det.
Men ingen tror på er. Ni är ett skämt.
Jag fattar det inte. Hur vågar ni göra det här…
Det involverar ju en död människa.
Har du inga skuldkänslor?
Det måste kännas som tortyr. Du kanske inte berättar för nån,
men när du är ensam, eller när du sover… Kan du ens sova? Har du inte mardrömmar?
Snälla Rosa, säg sanningen.
För allas skull. För oss skulle det vara… Jag vet inte, mindre grymt.
Gör det för din dotters skull. Tänk på henne.
Låt henne se dig vara ärlig och be om ursäkt. Till henne också.
Om du inte hellre vill förlora henne för alltid.
Genom Pedros död ville de tilltalade förenas i en makaber kärlekspakt.
De hade svikit varandra i det förflutna. Nu skulle förpliktelsen vara för evigt.
Det gjorde även att López kunde släppa lös sin vrede mot Rodríguez.
Pedro stal hans tjej inför hans kollegor och förödmjukade honom.
Han skulle inte vila förrän Rodríguez var död.
Rosa Peral ville också bli av med Pedro.
Jag är ledsen att behöva säga det, men de var fruktansvärt känslokalla.
Rosa hade insett att hon hade gått för fort fram med Pedro.
Hon saknade López. Genom att göra sig kvitt Pedro kunde hon få allt.
Hon kunde spela offret och få sin frihet, och dessutom undvika att få skulden.
Och om hon även fick sin exmake inlåst,
långt från dottern, vars vårdnad de tvistade om…
Det vore grädden på moset.
Trots det är det nog svårt för er att faktiskt förstå vad de gjorde.
Därför sitter ni här borta.
Och de sitter där borta.
Herr López, du har rätt att göra ett sista uttalande.
Jag vill upprepa att jag är oskyldig vad gäller Pedro Rodríguez död.
Må han vila i frid. Jag beklagar det, även om vi inte var vänner.
Jag hade inget med det att göra. Jag är här för att jag var en dumskalle.
Varken mer eller mindre. Tack så mycket.
Det är din tur, fru Peral.
Rosa.
Håll dig lugn. Glöm inget om Pedro eller Sofía…
Näsduken.
Jag vill ha rättvisa.
Albert måste betala för det han gjort.
Tack.
"Må juryn finna Albert López Ferrer antingen skyldig,
med minst sju röster,
eller inte skyldig, med minst fem röster, i de följande bevisade dåden.
Mord."
Sju röster på skyldig.
Två röster på icke skyldig.
Skyldig.
"Må juryn finna Rosa María Peral Viñuela antingen skyldig,
med minst sju röster,
eller icke skyldig, med minst fem röster, i de följande bevisade dåden.
Mord."
Antalet röster på skyldig…
Åtta.
En röst på icke skyldig.
Skyldig.
Rätten ajourneras.
Gratulerar.
Vad är det?
-Jag känner inte för att fira. -Det borde du.
Inspektören.
-Du gjorde ett bra jobb. -Tack.
Tack så mycket. Tack.
-Tack. -Håll ut.
Det finns dock nyanser.
Det viktiga är att de åker i fängelse, inte nyanserna.
Kanske det.
Det är därför du har en framgångsrik podcast, men inte jag.
Otroligt.
Gå nu. Oroa dig inte.
Varona. Vi ses.
Visst.
Domstolen i Barcelona
dömde Rosa Peral till 25 års fängelse. Albert López fick 20 år.
De dömdes för mordet på Pedro Rodríguez, en polisman i Barcelona.
En jury fann båda tilltalade skyldiga till mord,
med åtta röster för och en emot vad gällde Rosa Peral,
och sju för och två emot vad gällde Albert López.
De dömda brottslingarna måste nu betala rättegångskostnaderna
och en kompensation på 885 000 euro till offrets familj.
Rättegången omfattade 26 sessioner som markerade slutet
på ett fall som varit ett av de mest bevakade på senare år.
Det är han.
Jag går in.
Du måste vara glad.
Hon är mitt barns mamma, Rosamari. Varför skulle jag vara det?
Är hon klar?
Sofía.
Sofia! Oj!
Du är ju jättesnygg.
Du är så vacker.
Förlåt. Jag är bara så glad.
Du ser så annorlunda ut.
Du ser fantastisk ut.
Vem klär dig så där?
Det gör jag.
Så klart.
Så klart, vad dum jag är.
Berätta nåt.
Vad vill du att jag ska berätta?
Jag vet inte. Jag vet redan att du klarar dig bra i skolan.
Har du sett mig på tv?
De låter mig inte titta när du är på tv.
Jaha.
Har du ingen mobil?
Be mormor och morfar om en så får du en direkt.
Då kan vi prata.
Gillar du skolan?
Ja.
Pratar de om mig?
Så klart.
Sofía.
Sofía, folk är svin. Se till att skydda dig själv.
Jag älskar dig mer än nåt annat.
Det vet du, va?
Mer än mitt eget liv.
Varför ville du inte ses på tre år?
Jag skämdes för att jag satt här.
Skäms du inte längre?
Jag lovar dig…
Vi ska snart få vara tillsammans igen. Okej?
Rättegången var en katastrof. Min advokat ska överklaga. Fallet ska tas upp igen.
Jag blir fri, och vi kan vara tillsammans. Det lovar jag dig.
Högsta domstolen avslog Albert López och Rosa Perals överklaganden.
Därmed bekräftades deras straff på 20 respektive 25 år
för mordet på Pedro Rodríguez.
Rosa Peral fick ytterligare fem år på grund av hennes förhållande till offret.
Hennes straff är avtjänat 2042. Då kommer hon att vara 61 år gammal.
Undertexter: Mats Nilsson