BAZAT PE FAPTE REALE, CU UNELE MODIFICĂRI ÎN SCOP DRAMATIC
CORPUL ÎN FLĂCĂRI
EPISODUL 8. 1 MAI 2017
Dragi clienți, dacă cheltuiți peste 100 €, veți primi reduceri la PortAventura.
- Mama ta mai e la regim? - Da.
Dar o să mănânce cât trei.
Mamă, mă auzi?
Sunt într-o parcare. Semnalul e prost.
Alo?
Bună, tontule! Am primit de la supermarket cupoane pentru PortAventura.
Mă gândeam că, după ce facem chestia aia,
ne-am putea duce într-un weekend.
Dă-mi de știre.
Cum ați găsit acest mesaj?
E un mesaj vocal trimis de pe telefonul Rosei.
A fost greu de recuperat. Fusese șters.
Cui îi era adresat? Cine e „tontul”?
Din mesajele anterioare știm că i se adresa așa dlui Albert López.
- În ce zi a fost trimis? - Pe 30 aprilie.
Cu o zi înainte de moartea lui Pedro,
Rosa i-a propus să meargă la un parc de distracții.
După ce fac „chestia aia”, bineînțeles.
Oare „chestia aia” e uciderea lui Pedro?
E posibil.
După ce-și ucidea partenerul, ea voia să se dea în roller-coaster.
Pentru ei, Pedro era un obstacol, o pacoste,
un nimeni.
Pedro le-a trimis socrilor lui un mesaj în ziua aceea, nu?
Da.
Următorul mesaj a fost trimis în timp ce i se plănuia moartea.
Cu câteva ore înainte să fie ucis, pe 1 mai 2017.
Juan, ce mai faceți?
Voiam să vă invităm să mergem mâine împreună la La Torre.
O să mâncăm pui.
O să ne simțim bine. O să fie vreme bună.
Bună dimineața!
E frumos afară?
Foarte.
- Super! - Hai să ne mișcăm!
- Hai! - Pedro!
- Avem planuri cu ai tăi. - Termină!
Termină, Pedro! Nu face asta!
- Văd cu ochișorul meu… - Ce vezi?
Unde e supa gazpacho?
Văd ceva care începe cu litera „V”.
Unde-i supa?
- Nu era pentru mine? - Serios? Ai băut-o?
- Volanul! - Da!
- Putem cumpăra pe drum. - Nu, suntem în întârziere.
E rândul meu.
- Avem destule. - Văd.
- Nu! - Văd cu ochișorul meu…
- Ne oprim și cumpărăm pe drum. - Nu!
- Am întârziat! - Văd ceva!
Termină, Sofía! Gata!
Jocul s-a terminat. Coboară!
- Nu, mamă! Lasă-mă! - Am zis să cobori! Gata!
Gata! Așa nu mă duc. Sună-i pe părinții tăi.
- Ce? - Nu e de vină Sofía sau supa.
Nu mă suporți!
„M-am săturat de crize.
Ce să mai fac ca să ai încredere în mine?”
E un mesaj trimis mai devreme de Rosa lui Pedro.
Nimic neobișnuit.
Dar nu erau cuplul perfect?
Când am recuperat conservațiile șterse,
am văzut că aveau o relație toxică și că era vina amândurora.
Până la sfârșit?
Spre final au avut un fel de armistițiu.
Rosa nu voia să stârnească bănuieli cu privire la planul ei.
Pedro!
Îmi pare rău.
- Sunt puțin stresată. - Da.
Mi-a întârziat.
- Poate e doar asta. - Dumnezeule!
Nu le spune nimic alor mei.
Nici Sofíei, te rog.
Hai, Sofía!
Ia grebla!
- Uite! - Ajută-ne să strângem frunzele.
- Bine. - Așa.
A cam neglijat casa.
Nu s-a simțit bine, mamă.
Să vedem dacă vă reveniți. Păreți puțin… Nu știu.
Puțin cum?
Mă întorc la muncă în curând.
Iar Pedro va fi repus în drepturi.
- Ce e? - Am zis ceva?
Nu știu. Felul în care m-ai privit…
Nu știu. Părea…
mai fericit înainte.
La fel și tu.
Lucrurile stau mai bine.
Da.
Am fost marți la clinică.
Credeam că amânați o vreme.
Nu.
O să-ți dăruim un nepot pe care o să-l iubești.
Copiii rezolvă tot.
Doamne!
Nu comentez, dar îmi pot imagina o grădiniță de legume acolo.
- Serios? - Da.
- Ce zici? - Eu?
- Câtă vreme te ocupi tu de ea… - Bine.
I-am zis lui taică-su. Dacă o crește ca pe o prințesă, ajunge pe tron.
- Exagerezi. - Ei bine…
Dar vă spun ceva. Îmi pot imagina un ciubăr acolo.
Cu beculețe în jur?
Bine, un ciubăr. Și mai ce?
Cere, regina mea!
- Hai! - „Regina mea”.
Nu știu. Ceva pentru băiat.
Bineînțeles. Și fiul tău ar trebui să se bucure de toate astea.
Bineînțeles.
Da.
Bineînțeles. Mă mai gândeam la…
Sofíei nu-i place. Tobogan, trambulină…
- Ba-mi place! - Nu! Serios?
Credeam că nu.
- Minunat! - Deci îți place?
- Da. - Mi-am zis eu.
O ZI MINUNATĂ CU FAMILIA ÎN RODA DE BARÁ! NE BUCURĂM DE VIAȚĂ
Au făcut multe poze în ziua aceea.
Rosa le-a postat pe rețelele de socializare.
Care era intenția ei?
E greu să judeci intențiile cuiva.
Erau poze cu o familie fericită,
pe care Rosa le putea folosi în apărarea ei
pentru a nu fi acuzată de crima pe care a comis-o după câteva ore.
Vreau zile ca asta.
Fără certuri.
Vreau să nu ne mai ciondănim.
Dacă se dovedește că ești…
Îți prelungești concediul, nu?
Nu, iubitule.
Mă întorc la muncă.
Da.
Dar e riscant, știi?
- Adică… - Da, Pedro, dar…
N-am cum să nu lucrez.
De ce?
N-ai ști cum să fii bogată?
Da, „bogată”.
Ce e?
Nimic.
Ba da, e ceva.
- Haide! Ce e? - Nimic.
Hai, spune!
Ce vrei să spui?
- Vrei să știi? - Da.
Dacă nu lucrez, nu lucrează nimeni.
- Haide, Rosa! - Ce e?
Crezi că-mi place să zac pe canapea?
- Poate. - Din vina mea m-au suspendat?
- Da, a fost vina ta, Pedro. - Haide!
A fost vina ta că l-ai bătut pe puști. Că ești irascibil.
Că-ți pierzi controlul.
Apoi îți ceri scuze, dar nu e suficient!
L-am bătut că mă înnebuneai!
- Poftim? - Mă înnebuneai!
- Da. - La dracu'!
Incredibil! Deci e vina mea, da?
Serios. Ai 40 de ani, băga-mi-aș!
Da? Poartă-te ca atare!
Ești prea nerăbdătoare să te întorci la muncă. De ce?
Ți-e dor de Albert?
În noaptea aceea, pe la ora 22:00,
Rosa l-a sunat pe Albert de pe telefonul cu care vorbea cu el de ani buni.
Cel cu carcasă roz.
Nu știm ce și-au spus.
- Ce e? - Trebuie să fie azi.
- Azi? - Nu mai suport, Albert.
De ce azi? Bănuiește ceva? Ți-a făcut ceva?
Rosa.
Rosa!
Rosa, vorbește cu mine!
Nu mai suport, Albert.
Jur, nu mai pot.
Atunci o facem azi.
Dar cum?
O să-i dau pastilele.
- Dă-i mai multe, să-l lase lat. - Bine.
I le pun în mâncare.
- Când să vin? - Nu știu. Târziu.
- Să nu te vadă vecinii. - La 01:00?
- Mai târziu. La 02:00. - Bine, o să fiu acolo la 02:00.
- Sună-mă dacă se întâmplă ceva. - Bine.
Dacă se trezește.
Pe telefonul nou, îl pornesc acum.
Sună-mă. N-am numărul ăla.
Îți dau bip?
Da.
O să fie bine.
Bine.
- Pe curând! - Pe curând!
Cu câteva zile înainte,
Albert și-a cumpărat un telefon nou, același model,
și o cartelă preplătită chinezească.
Ne-a luat trei ani să aflăm activitatea acelui număr.
S-a dovedit că a fost folosit o singură dată.
În timpul percheziției, nu am găsit medicamentele lui Pedro,
deși Silvia, fosta lui soție, a zis că nu-i lipseau niciodată.
APEL RATAT
Scumpa mea.
Credeam că ești epuizată.
Ce e?
- Nu pot să dorm. - Nu?
Să ne gândim la ceva frumos.
O să visezi cu asta.
- Ce e? - Un cățeluș.
- Cu care să mă joc acasă la Pedro.
Bine.
Ne putem juca aici, la noi în grădină.
Ăsta e visul meu.
Bine, draga mea.
Bine. Închide ochii, da?
Credem că Pedro a fost drogat ca să poată fi ucis mai ușor.
Era un bărbat puternic.
Nici Rosa, nici Albert n-au avut urme de lovituri după crimă.
Te duci să te uiți la TV?
Nu.
Sunt prea obosit.
Au revenit.
Cine?
Șoarecii.
Sunt șoareci?
Nu știm de ce și-a dus Albert telefonul personal la Rosa. Îl avea pe celălalt.
Din greșeală, probabil.
Am aflat astfel că, în primele ore ale zilei de 2 mai,
Albert a plecat de la el, din Badalona, și a mers la Rosa, în Cubelles.
Rosa!
Mă simt tare bine.
Culcă-te!
Mă iubești?
Bineînțeles.
Și eu te iubesc.
Cum a murit Pedro?
Nu știm.
Cadavrul a ars aproape complet.
Cercetarea criminalistică a fost imposibilă.
Dacă n-ar fi avut placa și șuruburile numerotate în coloană,
n-am fi putut să-l identificăm.
De asta i-au dat foc. Pentru a elimina probele și a împiedica ancheta.
Dar au făcut greșeli.
Testele ADN au arătat că e sângele lui Pedro.
Cum au ajuns stropii pe bec?
Traiectoria arată
că victima a fost lovită cu un obiect contondent.
În timp ce dormea pe canapea.
Asta presupunem.
- Unde e mașina lui? - E parcată pe stradă.
Hai!
Lasă-l!
Ai grijă! Nu face zgomot!
- Mami… - Mănâncă ceva! Mama are treabă.
„Fetița a zis că n-a dormit în noaptea aceea.
A auzit zgomote, țipete, lovituri și mama ei era pătată de sânge.”
Dle judecător, ce e asta?
E declarația fostului ei soț, Javier Guerrero, și a drei Pujol.
Dle judecător, e inacceptabil.
Susține că o minoră i-a adus mamei ei o acuzație gravă.
- Mărturia lui trebuie respinsă. - Obiecție acceptată.
Ce e, scumpo?
Nu vrei să dormi la bunici?
Unde e Pedro?
E supărat.
Sunt chestii de-ale adulților. O să-i treacă.
Promite-mi că, înainte de culcare, o să te gândești la lucruri frumoase.
Dulcico!
Potrivit raportului dv.,
Rosa s-a dat drept Pedro pentru a lăsa impresia că el trăiește.
Cui i-a scris?
Bună, Néstor!
Ce mai faci? Pedro e la duș.
Prietenului lui, Néstor. S-a scuzat că nu l-a sunat.
I-a cerut scuze și fostei lui soții că nu-și poate lua fiul.
- A mai scris cuiva? - Mecanicului lui.
SERVICE NAVARRO
Nu dau de tine, Pedro. Sun în legătură cu cei 40 €.
E 2 mai. Ne-am înțeles că mă plătești în aprilie.
Știi ce ai de făcut ca să rămânem prieteni. Sunt aici până la ora 13:30.
SERVICE NAVARRO
Rosa ne-a spus mai târziu că Pedro a plecat în grabă
și a trecut poate pe la service, să lase banii datorați.
Telefonul lui Pedro indică acest lucru.
Apoi a fost închis.
Credem că telefonul era la Rosa,
care s-a întors apoi acasă.
Albert a fost mult mai precaut pe 2 mai.
Și-a lăsat telefonul acasă. Teoretic, n-a plecat din Badalona.
Dar camerele de supraveghere au arătat altceva.
Cum merge?
Bine, cred.
Ce e?
- Nimic. Sunt obosită, trebuie să dorm. - Da. Totul e bine, nu?
Scumpo!
Ascunde-te jos!
- Bună! - Sofía zice că nu i-ai pus unicornul.
Ți-am zis.
Du-te și ia-l!
Nu vreau să mă duc singură.
Nu știu ce-i cu ea. E tare obosită.
Ce e, Sofía?
N-ai văzut pozele pe care ți le-am trimis?
- Ce poze? - Astea. De deunăzi.
Tatăl Rosei a zis inițial că l-a văzut pe Pedro în după-amiaza aceea.
- Pa, mami! - Pa!
A recunoscut că a mințit fiindcă-i ceruse Rosa.
Vrei?
Pedro, iubitule, unde ești?
Știu ce ne-am zis și…
că totul e mult mai greu decât părea la început.
Dar când te întorci?
Mi-e dor de tine.
Telefonul lui Pedro reapare după ora 23:00
în apropiere de casa lui Javier Guerrero, fostul soț al Rosei.
Ultimul mesaj e trimis din acel loc.
Și eu îți duc dorul. Nu pot să-ți spun. Nu vreau să te implici.
Am nevoie de timp.
Au vrut să pară că Pedro și Javier Guerrero s-au certat
și că altercația s-a sfârșit fatal.
Au fost confruntări între ei.
Au fost tensiuni, s-au acuzat reciproc.
Era țapul ispășitor perfect.
Unde au greșit?
În noaptea aceea, fostul soț al Rosei nu era acasă
și a putut dovedi asta.
BARAJUL FOIX
Au lăsat mașina lui Pedro și cadavrul în flăcări la barajul Foix.
Focul s-a stins după câteva ore.
Mașina arsă a fost văzută pe 3 mai.
Dar abia în seara zilei de 4 mai a fost anunțată poliția.
Am început ancheta în noaptea aceea.
Vă mulțumim pentru munca depusă, dnă Varona, și pentru declarație.
Cred că avocata te-a sfătuit să accepți să mă vezi.
Preferai să n-o faci.
Pui în scenă un spectacol. Nu știu dacă știi.
Dar nu te crede nimeni. Ești o glumă.
Nu înțeleg. Adică…
Cum îndrăznești să faci asta,
când e la mijloc un om mort?
Nu simți nici urmă de vină?
Probabil te chinuie.
Nu spui nimănui,
dar, când ești singură sau când dormi…
Poți să dormi? Nu ai coșmaruri?
Spune adevărul, Rosa, te rog.
Fă-o pentru toți.
Pentru noi, cel puțin, ar fi mai puțin… Mai puțin nemilos.
Fă-o pentru fiica ta.
Gândește-te la ea.
Las-o să vadă că ești sinceră și că îți ceri iertare.
Și ei, la naiba!
Dacă nu vrei s-o pierzi pe veci.
Cu moartea lui,
acuzații au vrut să consolideze un pact macabru de iubire.
S-au dezamăgit în trecut, dar, de data asta, angajamentul avea să fie etern.
López putea astfel să-și dezlănțuie furia împotriva lui Rodríguez.
Îi furase iubita în fața colegilor și-l umilise.
N-avea să aibă odihnă până nu-l vedea mort.
Și dna Peral voia să scape de Pedro.
Îmi pare rău să mă exprim așa, dar atât de indiferenți erau.
Rosa ajunsese la concluzia că se grăbise cu Pedro
și că-i era dor de López.
Scăpând de Pedro, putea să aibă totul.
Făcea pe victima, își câștiga libertatea și evita răspunderea.
Iar dacă era închis fostul ei soț,
departe de fiica lor, pentru care se luptau…
avea să fie perfect.
Chiar și așa, vă e greu să înțelegeți ce au făcut.
De aceea stați aici.
Iar ei, acolo.
Dle López, aveți dreptul la o ultimă declarație.
Vreau să repet că sunt nevinovat
în ce privește moartea lui Pedro Rodríguez.
Odihnească-se în pace! Îmi pare rău, deși nu eram prieteni.
Nu am avut de-a face cu moartea lui.
Sunt aici fiindcă am fost tont.
Nici mai mult, nici mai puțin. Vă mulțumesc.
E rândul dv., dnă Peral.
Rosa!
Fii calmă.
Nu uita nimic. Pedro, Sofía…
Batista.
Vreau dreptate.
Vreau ca Albert să plătească.
Mulțumesc.
„Fie ca juriul să-l găsească pe Albert López Ferrer fie vinovat,
cu minimum șapte voturi,
fie nevinovat, cu minimum cinci voturi,
de următoarele fapte dovedite.”
„Crimă cu premeditare.”
Voturi în favoarea vinovăției, șapte.
Voturi împotrivă, două.
Vinovat.
„Fie ca juriul s-o găsească pe Rosa María Peral Viñuela fie vinovată,
cu minimum șapte voturi,
fie nevinovată, cu minimum cinci voturi,
de următoarele fapte dovedite.”
„Crimă cu premeditare.”
Voturi în favoarea vinovăției,
opt.
Voturi împotrivă, unu.
Vinovată.
Curtea se retrage.
Felicitări!
Ce e?
- Mi-e greu să sărbătoresc. - Trebuie.
Dnă inspector.
- Ați făcut treabă bună. - Mulțumesc.
Mulțumesc mult. Mulțumesc.
- Mulțumesc. - Curaj!
Există nuanțe.
Nu nuanțele contează, ci faptul că vor fi închiși.
Poate.
De asta ai un podcast de succes, iar eu nu.
Incredibil!
Du-te! Nu-ți face griji!
Varona.
Ne mai vedem.
Sigur.
Instanța i-a condamnat
pe Rosa Peral la 25 de ani și pe Albert López la 20 de ani
pentru uciderea lui Pedro Rodríguez, polițist barcelonez.
Juriul i-a găsit vinovați de crimă cu premeditare,
cu opt voturi pentru și unu împotrivă în cazul Rosei
și șapte pentru și două împotrivă în cazul lui Albert.
Condamnații trebuie să plătească cheltuielile de judecată
și despăgubiri de 885.000 € familiei victimei.
Procesul a avut 26 de ședințe și a marcat sfârșitul
unuia dintre cele mai așteptate cazuri din ultimii ani.
El e.
Mă duc înăuntru.
Cred că te bucuri.
E mama copilului meu, Rosamari. De ce m-aș bucura?
E pregătită?
Sofía!
Sofía! Vai de mine!
Arăți nemaipomenit!
Ești foarte frumoasă.
Scuze! Sunt fericită.
Te-ai schimbat.
Arăți grozav.
Cine te îmbracă așa?
Eu.
Bineînțeles.
Ce proastă sunt!
Spune-mi ceva.
Ce vrei să-ți spun?
Nu știu. Știu deja că te descurci bine la școală.
M-ai văzut la televizor?
Nu mă lasă să mă uit când ești tu.
Da.
Nu ai telefon?
Dacă le ceri bunicilor, sigur o să-ți dea.
Am putea vorbi.
Îți place la școală?
Da.
Vorbesc de mine?
Bineînțeles.
Sofía.
Oamenii sunt răi. Trebuie să te aperi.
Te iubesc mai mult ca orice pe lume.
Știi asta, nu?
Și decât viața mea.
De ce n-ai vrut să mă vezi?
Mi-a fost rușine să mă vezi aici.
Acum nu-ți mai e?
Îți promit
că vom fi împreună în curând, da?
Procesul a fost jalnic.
Dar avocata mea va face apel. Îl vor reexamina.
O să ies și o să fim împreună.
Îți promit.
Curtea Supremă a respins apelurile lui Albert López și Rosa Peral,
confirmând astfel sentințele de 20 și de 25 de ani
pentru uciderea lui Pedro Rodríguez.
Rosa Peral a mai primit cinci ani
din cauza relației ei cu victima.
Își va ispăși pedeapsa până în 2042, când va avea 61 de ani.
Subtitrarea: Dora Șereș