‫- הסדרה מבוססת על אירועים אמיתיים.‬ ‫הוכנסו שינויים מסיבות של דרמה. -‬
‫- בעירה -‬
‫- פרק 8: 1 במאי 2017 -‬
‫לקוחות יקרים, אם תוציאו למעלה‬ ‫מ-100 אירו, תקבלו הנחה בפורט אוונטורה.‬
‫אימא שלך בדיאטה עדיין?‬ ‫-כן, אבל היא תאכל כמו שלושה.‬
‫אימא? את שומעת אותי?‬
‫אני בחניון. הקליטה די גרועה.‬
‫הלו?‬
‫היי, טמבל.‬
‫קיבלתי בסופר קופונים לפורט אוונטורה.‬
‫חשבתי שאולי אחרי שנעשה את הדבר הזה,‬
‫ניסע לשם באחד מסופי השבוע.‬
‫תודיע לי.‬
‫איך גיליתם את ההודעה הזאת?‬
‫זאת הודעה קולית‬ ‫שמצאנו בתיקיית "נשלחו" בטלפון של רוסה.‬
‫היה קשה לשחזר אותה, כי היא נמחקה.‬
‫למי היא הייתה מיועדת? מי זה "טמבל"?‬
‫לפי הודעות קודמות,‬
‫ידוע לנו שהיא השתמשה‬ ‫בכינוי הזה רק כלפי מר אלברט לופס.‬
‫באיזה יום נשלחה ההודעה?‬ ‫-ב-30 באפריל.‬
‫יום אחד לפני מותו של פדרו,‬
‫הציעה רוסה לאלברט ללכת לפארק שעשועים.‬
‫לאחר שיעשו את "הדבר הזה", כמובן.‬
‫ייתכן ש"הדבר הזה" היה לרצוח את פדרו?‬
‫זה ייתכן.‬
‫לאחר שהרגה את בן זוגה,‬ ‫גברת רוסה רצתה לנסוע ברכבת הרים.‬
‫הם ראו את פדרו רק כמכשול, כמטרד,‬
‫כשום דבר.‬
‫פדרו שלח למחותנים שלו‬ ‫הודעה באותו יום, נכון?‬
‫כן.‬
‫ההודעה שאתם עומדים לשמוע‬ ‫נשלחה בזמן שהרצח שלו תוכנן,‬
‫שעות ספורות בלבד‬ ‫לפני שהוצא להורג, ב-1 במאי 2017.‬
‫מה שלומך, חואן?‬
‫רצינו להזמין אתכם‬ ‫לבלות איתנו את היום בלה טורה מחר.‬
‫נאכל שם עוף.‬
‫יהיה כיף. מזג האוויר אמור להיות נפלא.‬
‫בוקר טוב.‬
‫יפה בחוץ?‬
‫יפה מאוד.‬
‫נהדר.‬ ‫-טוב, בואי נזוז.‬
‫קדימה.‬ ‫-פדרו…‬
‫עשינו תוכניות עם ההורים שלך.‬ ‫-תפסיק כבר!‬
‫תפסיק, טוב? בחייך, פדרו, אל תעשה את זה.‬
‫אני רואה מולי…‬ ‫-אז תגיד לי…‬
‫איפה הגספצ'ו?‬
‫משהו שמתחיל באות ה'.‬
‫איפה הגספצ'ו?‬
‫חשבתי שהוא בשבילי.‬
‫אתה רציני? אכלת אותו?‬
‫הגה!‬ ‫-נכון!‬
‫אפשר לקנות בדרך.‬ ‫-לא, אנחנו מאחרים.‬
‫עכשיו תורי, פדרו. אני רואה מולי…‬ ‫-יש לנו הרבה אוכל.‬
‫לא!‬ ‫-אני רואה מולי…‬
‫נעצור בדרך ונקנה.‬ ‫-לא נעצור בשום מקום!‬
‫אנחנו מאחרים!‬ ‫-אני רואה…‬
‫מספיק, סופיה! די!‬
‫המשחק נגמר, טוב? צאי החוצה.‬
‫לא, אימא! תעזבי אותי!‬ ‫-אמרתי לך לצאת. מספיק.‬
‫טוב, זהו זה.‬
‫אני לא בא. תודיעי להורים שלך.‬ ‫-מה?‬
‫זה לא בגלל סופיה‬ ‫או הגספצ'ו המזוין. את פשוט לא סובלת אותי!‬
‫"נמאס לי מטריקות הדלת שלך.‬ ‫מה עוד אני צריכה לעשות כדי שתסמוך עליי?"‬
‫זאת הודעה מוקדמת יותר, מרוסה לפדרו,‬
‫שדומה לכל ההודעות שלה.‬
‫אבל הם היו הזוג המושלם, נכון?‬
‫כששחזרנו את השיחות המחוקות מהטלפונים שלהם,‬
‫ראינו שזאת הייתה‬ ‫מערכת יחסים הרסנית, באשמת שניהם.‬
‫עד לסופה?‬
‫בימים האחרונים שלה‬ ‫הייתה ביניהם מין שביתת נשק.‬
‫כי רוסה לא רצתה לעורר חשד בקשר לתוכניתה.‬
‫פדרו.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אני מתוחה קצת.‬ ‫-בסדר.‬
‫מאחר לי.‬
‫אולי זה רק איחור, טוב?‬ ‫-אלוהים.‬
‫אף מילה להורים שלי, טוב?‬
‫גם לא לסופיה, בבקשה.‬
‫בואי, סופיה.‬
‫קחי את המגרפה הזאת.‬
‫תסתכלי.‬ ‫-תעזרי לנו לגרף את העלים.‬
‫בסדר.‬ ‫-ככה, כן?‬
‫הוא הזניח את החצר.‬
‫אימא, הוא לא היה בריא, טוב?‬
‫נקווה שתתגברו על זה. שניכם נראים קצת…‬
‫אני לא יודעת.‬
‫קצת מה?‬
‫אני אחזור לעבודה בקרוב.‬
‫גם פדרו יוחזר לתפקידו בקרוב.‬
‫מה?‬
‫אמרתי משהו?‬
‫אני לא יודעת. ההבעה שלך…‬
‫אני לא בטוחה. לדעתי הוא נראה…‬
‫מאושר יותר קודם. וגם את.‬
‫המצב משתפר, אימא.‬
‫כן.‬
‫הלכנו למרפאה ביום שלישי.‬
‫חשבתי שאתם מחכים עם זה.‬
‫לא.‬
‫אנחנו נביא לכם נכד קטן ומקסים.‬
‫ילדים פותרים הכול.‬
‫יהיה טוב.‬
‫אולי אני רק חולם,‬ ‫אבל אני רואה פה גינת ירק קטנה.‬
‫באמת?‬ ‫-לגמרי.‬
‫מה את חושבת?‬
‫אני?‬ ‫-כן, שם.‬
‫אם אתה תטפל בה…‬ ‫-בסדר.‬
‫אמרתי לאבא שלה‬
‫שאם הוא יגדל אותה‬ ‫כמו נסיכה, היא תגיע לכס המלוכה.‬
‫אל תגזימי.‬ ‫-טוב…‬
‫אבל אתם יודעים משהו?‬ ‫אני רואה שם ג'קוזי מעץ.‬
‫מוקף בנורות קטנות?‬
‫בסדר, ג'קוזי. מה עוד?‬
‫בקשי, מלכה שלי.‬
‫קדימה.‬ ‫-"מלכה שלי."‬
‫אולי משהו בשביל הבן שלך?‬
‫ברור.‬
‫גם הבן שלך זכאי ליהנות מכל זה.‬ ‫-ברור.‬
‫נכון מאוד.‬
‫ברור. וחשבתי גם על…‬
‫סופיה לא תאהב את זה. מגלשה או טרמפולינה.‬
‫אני כן אוהב את זה!‬ ‫-לא נכון. באמת? חשבתי שלא.‬
‫נהדר.‬ ‫-אז כן תאהבי את זה?‬
‫כן.‬ ‫-באמת חשבתי ככה.‬
‫- יום משפחתי נפלא ברודה דה בארה!‬ ‫נהנים מהחיים עם המשפחה. -‬
‫הם צילמו הרבה תמונות באותו יום.‬
‫ורוסה העלתה אותן‬ ‫לכל החשבונות שלה ברשתות החברתיות.‬
‫לאיזו מטרה?‬
‫קשה לשפוט את כוונותיו של אדם.‬
‫אלו היו תמונות של משפחה מאושרת,‬
‫שרוסה הייתה יכולה להשתמש בהן להגנתה בעתיד,‬
‫כדי שלא תואשם ברצח‬ ‫שביצעה שעות ספורות מאוחר יותר.‬
‫אני רוצה עוד ימים כאלה.‬
‫בלי מריבות.‬
‫אני רוצה שנפסיק להתווכח.‬
‫תראי, אם יתברר שאת…‬
‫כדאי שתישארי בחופשה, נכון?‬
‫לא, מתוק שלי.‬
‫אני צריכה לחזור לעבודה.‬
‫כן.‬
‫אבל זה מסוכן, את יודעת?‬
‫כלומר…‬ ‫-נכון, פדרו, אבל אני…‬
‫אני לא יכולה לא לעבוד.‬
‫למה?‬
‫קשה לך לחיות כמו עשירה?‬
‫בטח, "עשירה".‬
‫מה העניין?‬
‫שום דבר.‬
‫זה לא שום דבר.‬
‫תגידי לי. מה העניין?‬ ‫-שום דבר.‬
‫נו כבר, תגידי לי.‬
‫למה את מתכוונת?‬
‫אתה באמת רוצה לדעת?‬ ‫-כן.‬
‫אם לא אעבוד, איש מאיתנו לא יעבוד.‬
‫בחייך, רוסה…‬ ‫-מה?‬
‫נראה לך שאני אוהב לשכב על הספה כל היום?‬
‫אני לא יודעת.‬ ‫-אני אשם בזה שהושעיתי?‬
‫כן, אתה אשם בזה, פדרו.‬ ‫-תעשי לי טובה.‬
‫אתה אשם בזה, כי הרבצת לילד ההוא.‬
‫מה?‬ ‫-כי יש לך פתיל קצר.‬
‫כי אתה מאבד שליטה.‬
‫ואז אתה אומר, "תסלחי לי"‬ ‫וכל הקשקוש הזה. זה לא מספיק טוב!‬
‫הרבצתי לו כי שיגעת לי את השכל!‬
‫מה?‬ ‫-את שיגעת לי את השכל!‬
‫בטח.‬ ‫-פאק!‬
‫אני לא מאמינה. אז עכשיו זאת אשמתי?‬
‫אני רצינית. אתה בן 40, לעזאזל!‬
‫בסדר? תתנהג בהתאם לגילך!‬
‫את יותר מדי להוטה‬ ‫לחזור לעבודה. יותר מדי. למה?‬
‫את מתגעגעת לאלברט?‬
‫כן? את מתגעגעת לאלברט?‬
‫באותו לילה, קצת לפני השעה עשר,‬
‫רוסה התקשרה אל אלברט‬ ‫מהטלפון שממנו דיברה איתו במשך שנים.‬
‫זה עם הכיסוי הוורוד.‬
‫אנחנו לא יודעים מה הם אמרו.‬
‫מה העניין?‬ ‫-זה חייב להיות היום.‬
‫היום?‬ ‫-אני לא יכולה יותר, אלברט.‬
‫אבל למה הלילה? הוא חושד? הוא עשה לך משהו?‬
‫רוסה.‬
‫רוסה!‬
‫רוסה, דברי איתי!‬
‫אני לא יכולה יותר, אלברט.‬
‫אני נשבעת לך.‬
‫אז נעשה את זה הלילה.‬
‫אבל איך?‬
‫אני אתן לו את הכדורים.‬
‫כן, תני לו כמה, כדי שיירדם.‬ ‫-בסדר.‬
‫אכניס אותם לאוכל שלו.‬
‫מתי לבוא?‬ ‫-אני לא יודעת. מאוחר.‬
‫ושהשכנים לא יראו אותך.‬ ‫-באחת בלילה?‬
‫לא, מאוחר יותר. בשתיים.‬ ‫-טוב, אני אגיע בשתיים.‬
‫תתקשרי אליי אם יקרה משהו.‬ ‫-בסדר.‬
‫אם הוא יתעורר, או משהו כזה.‬ ‫אבל לא לטלפון הזה. אני אפעיל את החדש.‬
‫תתקשר אליי ממנו, כדי שיהיה לי את המספר.‬ ‫-אני אצלצל ואנתק.‬
‫בסדר.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫יופי.‬
‫להתראות.‬ ‫-כן, להתראות.‬
‫כמה ימים קודם לכן,‬
‫אלברט קנה טלפון חדש,‬ ‫מאותו דגם של הטלפון שהיה ברשותו,‬
‫עם כרטיס פריפייד מחברה סינית.‬
‫חיכינו שלוש שנים‬ ‫כדי לקבל מהם את הפעילות במספר הזה.‬
‫התברר שנעשה בו שימוש פעם אחת בלבד.‬
‫כשעשינו חיפוש בבית,‬ ‫לא מצאנו את התרופות של פדרו,‬
‫למרות שסילביה, גרושתו,‬ ‫אמרה שהוא הקפיד שתמיד יהיו לו תרופות.‬
‫- שיחה שלא נענתה -‬
‫מתוקה שלי.‬
‫חשבתי שאת מותשת.‬
‫מה קורה?‬
‫מה הבעיה?‬
‫אני לא מצליחה להירדם.‬ ‫-את לא מצליחה להירדם?‬
‫בואי נחשוב על משהו נעים.‬
‫ככה תוכלי לחלום על זה.‬
‫אז מה זה?‬
‫כלבלב.‬
‫-ואני אשחק איתו בבית היפה של פדרו.‬
‫בסדר.‬
‫אבל תמיד אפשר לשחק כאן, בחצר שלנו.‬
‫החלום הוא שלי.‬
‫טוב, מתוקה.‬
‫בסדר. תעצמי עיניים, טוב?‬
‫אנחנו סבורים שפדרו סומם,‬ ‫כך שיהיה קל יותר לרצוח אותו.‬
‫הוא היה גבר חזק.‬
‫על רוסה ואלברט לא נראו‬ ‫כל סימני אלימות לאחר ביצוע הפשע.‬
‫תרד לצפות בטלוויזיה?‬
‫לא.‬
‫אני עייף מדי.‬
‫הם חזרו.‬
‫מי?‬
‫העכברים.‬
‫יש עכברים?‬
‫לא הצלחנו להבין‬ ‫מדוע אלברט לקח את הטלפון האישי שלו‬
‫לביתה של רוסה, ולא את הטלפון השני.‬
‫אנחנו סבורים שבטעות.‬
‫זה אפשר לנו לגלות‬ ‫שבשעות הקטנות של ה-2 במאי,‬
‫אלברט יצא מביתו שבבדאלונה‬ ‫והגיע לביתה של רוסה, שבקובלס.‬
‫רוסה.‬
‫אני מרגיש נהדר.‬
‫לך לישון.‬
‫את אוהבת אותי?‬
‫ברור.‬
‫גם אני אוהב אותך.‬
‫איך פדרו מת?‬
‫אנחנו לא יודעים.‬
‫שרידיו היו רק קצת יותר מאפר.‬
‫היה כמעט בלתי אפשרי‬ ‫לבצע בדיקות של זיהוי פלילי.‬
‫לולא הלוחית והברגים הממוספרים שבגבו,‬
‫לא היינו יכולים לזהות אותו.‬
‫לכן הם החליטו לשרוף אותו.‬
‫כדי להעלים ראיות ולפגוע בחקירה.‬
‫אבל הם עשו טעויות.‬
‫בבדיקת הדי-אן-איי התגלה שזה דמו של פדרו.‬
‫איך הוא הגיע לנורה?‬
‫לפי הדפוס של רסס הדם,‬
‫סביר שהקורבן הוכה בחפץ קהה.‬
‫בזמן שישן על הספה.‬
‫זאת ההנחה שלנו.‬
‫איפה המכונית שלו?‬ ‫-חונה ברחוב.‬
‫בואי.‬
‫זה לא חשוב.‬
‫בזהירות. אל תעשה רעש.‬
‫אימא?‬ ‫-תכיני לך ארוחת בוקר. אימא עסוקה.‬
‫"הילדה אמרה שבקושי ישנה באותו לילה.‬
‫"היא שמעה קולות, צרחות, חבטות.‬ ‫היא אמרה שעל אימה היו כתמי דם."‬
‫כבודו, מה זה?‬
‫זוהי הצהרתם של הגרוש שלה,‬ ‫חוויאר גררו, וגברת כרמן פויול.‬
‫כבודו, זה לא מקובל עליי.‬
‫הוא גורם לקטינה להביע חשד חמור כלפי אימה.‬
‫אני מתנגדת. צריך לפסול את ההצהרה שלו.‬
‫ההתנגדות מתקבלת.‬
‫מה העניין, מתוקה?‬
‫את לא רוצה לישון אצל הסבים שלך?‬
‫איפה פדרו?‬
‫הוא כועס.‬
‫זה ככה אצל מבוגרים. זה יעבור לו.‬
‫תבטיחי לי‬
‫שכשתלכי לישון הלילה,‬ ‫את תחשבי על דברים נעימים.‬
‫חמודה שלי.‬
‫לפי הדוח שלך,‬
‫רוסה התחזתה לפדרו,‬ ‫כדי שייראה כאילו שהוא בחיים עדיין.‬
‫למי היא כתבה?‬
‫שלום, נסטור.‬
‫מה שלומך? פדרו במקלחת.‬
‫לחברו הטוב, נסטור,‬ ‫והתנצלה על כך שהוא לא התקשר אליו.‬
‫היא התנצלה גם בפני גרושתו‬ ‫על כך שהוא לא אסף את בנם.‬
‫היא סימסה למישהו נוסף?‬ ‫-למכונאי שלו.‬
‫- מוסך נבארו -‬
‫אני לא מצליח להשיג אותך, פדרו.‬ ‫אני מתקשר בעניין 40 האירו.‬
‫עכשיו ה-2 במאי. הסכמנו שתשלם לי באפריל.‬
‫אתה יודע מה עליך לעשות‬ ‫כדי לשמור על אמון. אני כאן עד 13:30.‬
‫- מוסך נבארו -‬
‫רוסה אמרה לנו מאוחר יותר‬ ‫שפדרו יצא מהבית בסערה,‬
‫ואולי עבר במוסך‬ ‫כדי לשלם את 40 האירו שהיה חייב.‬
‫השיחה הזאת מופיעה ברשומות הטלפון של פדרו.‬
‫ואז הטלפון כבה.‬
‫אנחנו סבורים שהטלפון היה אצל רוסה‬
‫ושהיא נאלצה לחזור הביתה אז.‬
‫אשר לאלברט,‬ ‫הוא היה הרבה יותר זהיר ב-2 במאי.‬
‫הוא השאיר את הטלפון שלו בבית.‬ ‫לכאורה, הוא לא יצא מבדאלונה…‬
‫אבל מצלמות אבטחה הוכיחו אחרת.‬
‫איך זה מתקדם?‬
‫בסדר, נראה לי.‬
‫מה העניין?‬
‫שום דבר. אני עייפה וצריכה לישון.‬ ‫-זה ברור. הכול בסדר, כן?‬
‫מתוקה!‬
‫תסתתר למטה.‬
‫שלום.‬ ‫-מתוקה,‬
‫סופיה אומרת שלא שמת את החד-קרן שלה בתיק.‬
‫אמרתי לך.‬
‫לכי להביא אותו.‬
‫אני לא רוצה ללכת לבד, סבתא.‬ ‫-יש לה חרדות ולא ברור לי למה.‬
‫מה קרה, סופיה?‬
‫לא ראית את התמונות ששלחתי לך?‬
‫אילו תמונות?‬ ‫-אלו, מהיום ההוא.‬
‫אביה של רוסה אמר בתחילה‬ ‫שראה את פדרו באותו אחר צהריים.‬
‫להתראות, אימא.‬ ‫-להתראות.‬
‫מאוחר יותר הוא הודה‬ ‫ששיקר לפי בקשתה של רוסה.‬
‫את רוצה קצת?‬
‫פדרו, מתוק שלי, איפה אתה?‬
‫אני יודעת מה אמרנו זה לזה ו…‬
‫הכול הרבה יותר קשה מכפי שנראה בהתחלה.‬
‫מתי תחזור?‬
‫אתה חסר לי.‬
‫הטלפון של פדרו הופיע שוב לאחר השעה 23:00,‬
‫סמוך לביתו של חוויאר גררו,‬ ‫בעלה לשעבר של רוסה.‬
‫ההודעה האחרונה נשלחה מהמיקום הזה.‬
‫גם את חסרה לי.‬
‫אני לא יכול לספר לך.‬ ‫אני לא רוצה שתהיי מעורבת.‬
‫אני זקוק לזמן.‬
‫הם רצו שייראה שפדרו ומר חוויאר גררו רבו‬
‫ושהעימות הסתיים במוות.‬
‫עימותים כאלה אכן התרחשו.‬
‫היה ביניהם עבר של מתח והאשמות הדדיות.‬
‫הוא היה השעיר לעזאזל המושלם.‬
‫איך תוכניתם השתבשה?‬
‫באותו לילה,‬ ‫בעלה לשעבר של רוסה לא היה בביתו,‬
‫והוא הוכיח זאת.‬
‫- מאגר פוש -‬
‫הם השאירו את מכוניתו של פדרו‬ ‫ואת גופתו הבוערת במאגר פוש.‬
‫היא בערה במשך שעות, עד שהאש כבתה.‬
‫המכונית השרופה נראתה ב-3 במאי,‬
‫אך עובר אורח התקשר‬ ‫כדי לדווח על כך רק ב-4 במאי.‬
‫התחלנו את החקירה באותו לילה.‬
‫תודה רבה על עבודתך, גברת ורונה,‬ ‫ועל כך שאת חולקת בה איתנו כאן היום.‬
‫עורכת הדין שלך‬ ‫בטח ייעצה לך לא להסכים לביקור ממני,‬
‫אבל העדפת לא לשמוע בקולה.‬
‫אתם רק עושים הצגה.‬ ‫אני לא בטוחה אם את מודעת לכך…‬
‫אבל איש לא מאמין לכם. אתם ממש בדיחה.‬
‫אני פשוט לא מבינה את זה.‬
‫איך יש לכם את עזות המצח להתנהג ככה…‬
‫כשמדובר במותו של אדם.‬
‫אין לך אפילו טיפת בושה?‬
‫זה בטח מענה אותך.‬
‫אולי את לא מספרת על זה לאיש,‬ ‫אבל כשאת נמצאת לבדך, או ישנה…‬
‫את יכולה לישון בכלל? אין לך סיוטים?‬
‫תגידי את האמת, רוסה. בבקשה.‬
‫עשי את זה בשביל כולם.‬
‫בשבילנו, לפחות, זה יהיה…‬
‫אני לא יודעת, פחות אכזרי.‬
‫עשי את זה בשביל הבת שלך.‬
‫תחשבי עליה.‬
‫תני לה לראות אותך אומרת את האמת ומתנצלת.‬
‫גם בפניה, לעזאזל.‬
‫אלא אם את רוצה לאבד אותה לנצח.‬
‫עם מותו של פדרו,‬
‫כוונתם של הנאשמים‬ ‫הייתה לכרות ביניהם ברית מקברית של אהבה.‬
‫הם הכזיבו זה את זה בעבר,‬ ‫ותכננו שהפעם מחויבותם תהיה נצחית.‬
‫הדבר גם אפשר למר לופס‬ ‫לפרוק את זעמו ולנקום במר רודריגס,‬
‫שלקח ממנו את חברתו‬ ‫מול הקולגות שלו והשפיל אותו.‬
‫רק מותו היה יכול להביא לו מנוחה.‬
‫גם גברת פראל רצתה להיפטר מפדרו.‬
‫צר לי שאני מציג את זה כך,‬ ‫אבל הם תכננו זאת בקור רוח מושלם.‬
‫רוסה החליטה שנחפזה לעבור אל פדרו‬
‫ושהיא מתגעגעת למר לופס.‬
‫אם רק תצליח להיפטר מפדרו, היא תזכה בכול.‬
‫היא תוכל להיות הקורבן,‬ ‫לזכות בחירותה ולחמוק מאשמה.‬
‫ואם גם תצליח לגרום למאסרו של בעלה לשעבר‬
‫ולהרחיק אותו מבתם,‬ ‫שעליה ניהלו מאבק משמורת…‬
‫יהיה זה הדובדבן שבקצפת.‬
‫למרות זאת, קשה לכם להבין מה הם עשו.‬
‫זוהי הסיבה שאתם יושבים כאן…‬
‫והם יושבים שם.‬
‫מר לופס, אתה רשאי לשאת הצהרת סיום.‬
‫אני רוצה לחזור ולומר שאני חף מפשע‬
‫בקשר למותו של פדרו רודריגס.‬
‫ינוח בשלום על משכבו.‬ ‫צר לי עליו, למרות שלא היינו ידידים.‬
‫לא היה לי שום קשר לעניין.‬
‫אני כאן כי הייתי טמבל.‬ ‫לא פחות ולא יותר, כבודו. תודה רבה.‬
‫תורך, גברת פראל.‬
‫רוסה.‬
‫תישארי רגועה.‬
‫אל תשכחי שום דבר, בקשר לפדרו, בקשר לסופיה…‬
‫הממחטה.‬
‫אני רוצה צדק…‬
‫ושאלברט ישלם על מה שעשה.‬
‫תודה.‬
‫"חבר המושבעים רשאי‬ ‫למצוא את אלברט לופס פרר אשם‬
‫"אם לפחות שבעה מהם יתמכו בכך,‬ ‫או חף מפשע, אם לפחות חמישה מהם יתמכו בכך,‬
‫"בעניין המעשים המוכחים הבאים.‬
‫"רצח מדרגה ראשונה.‬
‫"תומכים במציאתו כאשם, שבעה.‬
‫"תומכים בחפותו, שניים."‬
‫אשם.‬
‫"חבר המושבעים רשאי‬ ‫למצוא את רוסה מריה פראל וינואלה אשמה‬
‫"אם לפחות שבעה מהם יתמכו בכך,‬
‫"או חפה מפשע,‬ ‫אם לפחות חמישה מהם יתמכו בכך,‬
‫"בעניין המעשים המוכחים הבאים.‬
‫"רצח מדרגה ראשונה.‬
‫"תומכים במציאתה כאשמה…‬
‫"שמונה.‬
‫"תומכים בחפותה, אחד."‬
‫אשמה.‬
‫הדיון הסתיים.‬
‫ברכותיי.‬
‫מה?‬
‫קשה לי לחגוג את זה.‬ ‫-את צריכה לחגוג.‬
‫מפקחת.‬
‫עשית עבודה נהדרת.‬ ‫-תודה.‬
‫תודה רבה לך. המון תודה.‬
‫תודה.‬ ‫-תישארי חזקה.‬
‫נותרו כמה דקויות.‬
‫הדבר החשוב הוא‬ ‫שהם הולכים לכלא, לא הדקויות.‬
‫יכול להיות.‬
‫זאת הסיבה שלך יש‬ ‫פודקאסט מצליח, ולי אין כזה.‬
‫לא ייאמן.‬
‫לכי. אל תדאגי.‬
‫ורונה.‬
‫עוד ניפגש.‬
‫ברור.‬
‫בית המשפט בברצלונה‬
‫גזר על רוסה פראל 25 שנות מאסר‬ ‫ועל אלברט לופס 20 שנות מאסר,‬
‫בגין רצח פדרו רודריגס,‬ ‫שוטר במשטרת ברצלונה.‬
‫חבר מושבעים מצא את הנאשמים‬ ‫אשמים ברצח מדרגה ראשונה,‬
‫ברוב של שמונה נגד אחד במקרה של רוסה פראל,‬
‫ושבעה נגד שניים במקרה של אלברט לופס.‬
‫על העבריינים המורשעים‬ ‫לשאת כעת בהוצאות המשפט,‬
‫בנוסף לפיצוי למשפחת הקורבן‬ ‫בסך 885,000 אירו.‬
‫במשפט היו 26 דיונים, ובכך הגיע לסיומו‬
‫אחד התיקים המרתקים ביותר בשנים האחרונות.‬
‫זה הוא.‬
‫אני נכנס פנימה.‬
‫אתה בטח מרוצה.‬
‫היא אימה של הילדה שלי,‬ ‫רוסמארי. למה שאהיה מרוצה?‬
‫היא מוכנה?‬
‫סופיה.‬
‫את נראית מהממת.‬
‫את כל כך יפה.‬
‫מצטערת, אני פשוט ממש מאושרת.‬
‫את נראית כל כך שונה.‬
‫את נראית נהדר.‬
‫מי מלביש אותך ככה?‬
‫אני.‬
‫ברור.‬
‫ברור, טיפשי מצידי.‬
‫תגידי לי משהו.‬
‫מה את רוצה שאגיד לך?‬
‫אני לא יודעת.‬ ‫אני כבר יודעת שאת מצליחה בבית הספר.‬
‫ראית אותי בטלוויזיה?‬
‫לא נותנים לי לצפות כשאת מופיעה.‬
‫אני מבינה.‬
‫אין לך טלפון?‬
‫אם תבקשי מהסבים שלך,‬ ‫אני בטוחה שהם ייתנו לך טלפון.‬
‫ככה נוכל לדבר.‬
‫טוב לך בבית הספר?‬
‫כן.‬
‫מדברים עליי שם?‬
‫ברור.‬
‫סופיה.‬
‫אנשים הם מנוולים. את חייבת להגן על עצמך.‬
‫אני אוהבת אותך יותר מכל דבר בעולם.‬
‫את יודעת את זה, נכון?‬
‫יותר מאשר את חיי.‬
‫למה לא רצית להיפגש איתי במשך שלוש שנים?‬
‫כי התביישתי בזה שתראי אותי כאן.‬
‫ועכשיו כבר לא?‬
‫אני מבטיחה לך‬
‫שנהיה ביחד בקרוב מאוד.‬
‫בסדר?‬
‫המשפט היה אסון.‬
‫אבל עורכת הדין שלי תגיש ערעור, וידונו בו.‬
‫אני אשתחרר ואז נהיה ביחד.‬
‫אני מבטיחה לך.‬
‫- בית המשפט העליון דחה‬ ‫את ערעוריהם של אלברט לופס ורוסה פראל -‬
‫- ובכך אישר את תקופות מאסרם,‬ ‫שאורכן 20 ו-25 שנים בהתאמה, -‬
‫- על מעשה הרצח‬ ‫מדרגה ראשונה של פדרו רודריגס. -‬
‫- על רוסה פראל הוטל‬ ‫עונש מאסר נוסף של חמש שנים -‬
‫- בשל מערכת היחסים שלה עם הקורבן. -‬
‫- היא תרצה את עונשה‬ ‫עד לשנת 2042, אז תהיה בת 61. -‬
‫תרגום כתוביות: עמוס דיאמנט‬